КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1700/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Верланова С.М., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 травня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Ул`яновської О.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Вимоги позову мотивує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 .

Вказує, що 05 липня 2023 року внаслідок прориву стояка холодної води у зазначеному будинку позивачу, як власнику квартири, завдано шкоди через затоплення стелі, стін та меблів у прихожій.

13 жовтня 2023 року у квартирі №30 був прорив стояка холодної води, в результаті якого в чергове затоплено квартири №30 і №10 будинку АДРЕСА_1 .

Факт залиття квартири підтверджується актом-претензією, складеним позивачем за підписом сусідів, а також актом, складеним майстрами Комунального підприємства ЖЕО-6, дільниця-6.

Зазначає, що відповідно до пунктів 3.14, 4.14, 8.14 Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який укладений 31 січня 2007 року між позивачем та філією відповідача, останній несе відповідальність за надання послуг та виконання робіт по технічному обслуговуванню і поточному ремонту конструктивних елементів будинку та інженерних мереж та зобов`язаний проводити відповідний перерахунок розміру плати за послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, а також відшкодовувати споживачеві збитки, завдані майну та/або приміщенню внаслідок незадовільного санітарного утримання території або неналежного надання послуг.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з ЖЕД-6 на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 57 291,00 гривень, моральну шкоду 1 000,00 гривень.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 25 квітня 2024 року замінено неналежного відповідача Комунальне підприємство Житлово-експлуатаційна дільниця №6 на належного відповідача Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва".

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 21 травня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 57 291,00 грн.

Стягнуто з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 1073,60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції, пославшись на акт про залиття від 20 липня 2023 року, залишив поза увагою той факт, що залиття квартири позивача сталось внаслідок аварії, що відбулась в системі холодного водопостачання у квартирі АДРЕСА_4 .

Наведені обставини дозволяють зробити висновок, що залиття квартири позивача сталось з вини власників квартири №50 , а не відповідача.

Відтак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача.

Вказує також, що розмір відшкодування суд установив на підставі кошторису, складеного інженером ТОВ "БІЛДІН-Україна".

Разом з цим звіт, складений ТОВ "БІЛДІН-Україна", не може уважатись належним доказом, оскільки складений неналежним фахівцем, який не має сертифікату суб`єкта оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Відтак, стягнута матеріальна шкода у розмірі 57 291,00 гривень є необґрунтованою та такою, що не підтверджується жодними належними, достатніми та допустимими доказами.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 травня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Стягнути судові витрати.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стягнувши майнову шкоду у розмірі 57 291,00 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не спростовано своєї вини у залитті квартири позивача.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині та зазначає про таке.

Рішення суду в частині відмови у відшкодування моральної шкоди сторонами не оскаржується, відтак апеляційним судом не переглядається.

За змістом положень частини 3 статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах 1, 2 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини (частина 2 статті 1166 ЦК України).

Відповідальність є наслідком вини та означає законне зобов`язання фізичної або юридичної особи відшкодувати завдані збитки іншій фізичній або юридичній особі згідно із певними правовими принципами та правилами. Це зобов`язання може бути передбачене в угоді (договірне зобов`язання) або в правовій нормі (недоговірне зобов`язання).

За правилами статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Цивільне законодавства в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Обов`язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

З матеріалів справи установлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується даними договору купівлі-продажу від 13 квітня 2006 року (а.с. 6, 26).

З даних Акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 20 липня 2023 року, складеного комісією у складі головного інженера виконавця послуг - ОСОБА_5, майстра технічної дільниці ОСОБА_2 , майстра ремонтної дільниці ОСОБА_3 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_4 , убачається, що 5 липня 2023 року у квартирі АДРЕСА_4 трапилась аварія на системі холодного водопостачання. Причиною залиття, аварії, що трапилась, є локальна корозія металевого стоякового трубопроводу холодного водопостачання в технологічній ніші квартири №50 , облицьованій плиткою з відсутністю можливості візуального контролю стану стоякових трубопроводів і періодичного відновлення захисного фарбового покриття (а.с. 10, 35).

26 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до начальника ЖЕД-6 із заявою, у якій просив відповідача направити комісію для обстеження стояків, які проходять у квартирі (а.с.11).

Згідно даних кошторису, складеного ТОВ "БІЛДІН-Україна", вартість ремонту квартири №30 після залиття квартири згідно акту від 05 липня 2023 року становить 57 291,00 гривень (а.с. 4-5).

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в частині того, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності заподіяної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Правил) балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Виконавець послуг - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Саме на балансоутримувача будинку покладено обов`язок утримувати внутрішньобудинкові мережі у належному технічному стані; здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт; здійснювати технічний огляд жилих будинків, що включає проведення планових та позапланових оглядів з метою визначення технічного і санітарного стану, виявлення несправностей і прийняття рішень щодо їх усунення, а також визначення готовності будинків до експлуатації в наступний період; здійснювати профілактичне обслуговування системи водопроводу, каналізації та гарячого водопостачання у житлових будинках кожні 3-6 місяців визначений Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

Пунктом 2.3.6. Правил установлено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого наведена у додатку № 4 до вказаних Правил.

Акт про залиття - це документ, який підтверджує подію, що трапилась. Цей документ складається комісією та затверджується балансоутримувачем, власником приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд або іншою особою, що обслуговує відповідний будинок.

З даних акту від 20 липня 2023 року установлено, що причиною залиття квартири позивача є локальна корозія металевого стоякового трубопроводу холодного водопостачання в технологічній ніші квартири АДРЕСА_4 .

Разом з цим, заперечуючи щодо наявності вини в завданні збитків, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що локальна корозія виникла на ділянці трубопроводу, що не відноситься до внутрішньобудинкової системи водопостачання та не є межею відповідальності відповідача, як балансоутримувача.

Відтак, висновки суду першої інстанції про те, що відповідачем своєї вини у залитті квартири позивача не спростовано, є правильними.

Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині розміру матеріального збитку, колегія суддів зазначає про таке.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що позивачем не доведено розмір збитків, а кошторис, складений ТОВ "БІЛДІН-Україна", не може уважатись належним та допустимим доказом.

З даних цього кошторису убачається, що такий складено згідно акту від 5 липня 2023 року, проте такий акт складено безпосередньо позивачем, не відповідає вимогам пункту 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, яким унормовано, що акт складається у визначеній формі складом комісії та затверджується начальником житлово-експлуатаційної організації.

Окрім того, вказаний кошторис не містить даних щодо особи, якою він складений, не містить дати складення та посилань на нормативно-технічну документацію, окремі позиції кошторису не містять вказівки щодо одиниці виміру.

Отже, такий кошторис не є належним та допустимим доказом в розуміння положень статей 76-80 ЦПК України.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди.

За таких обставин, колегія суддів робить висновок про недоведеність позивачем розміру завданих матеріальної шкоди, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до статті 376 ЦПК України недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, є підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 травня 2024 року в оскарженій частині щодо стягнення матеріальної шкоди та судових витрат скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді С.М. Верланов

В.В. Соколова