Провадження № 2/554/400/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2025 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого- судді Чуванової А.М.,

за участю секретаря Єсліковської О.А.,

за участю учасників справи:

представник відповідача: адвокат Хворост Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" (далі АТ "ПУМБ" або банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 198 461,18 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між сторонами укладено кредитні договори: від 15.09.2017 року №01, за яким позичальнику видано кредит у сумі 57 400 грн., та від 03.08.2021 року №801, за яким позичальнику видано кредит у сумі 70 000 грн.

Однак за цими правочинами відповідач не виконала певних зобов`язань перед банком, через що в неї утворилась заборгованість, яка станом на 06.10.2024 року за кредитним договором №01 складала 99 612,47 грн., з яких: 57 369,44 грн. заборгованість за кредитом, 42 243,03 грн. заборгованість за процентами, а за кредитним договором №801 в сумі 98 848,71 грн., з яких 51 461,98 грн. заборгованість за кредитом, 11,87 грн. заборгованість за процентами, та 47 374,86 грн. заборгованість за комісією.

Ухвалою суду від 24.12.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

11.02.2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Хворост Д.М. через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить позов задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №801 від 03.08.2021 року в розмірі 31 816,68 грн. В іншій частині позовних вимог АТ "ПУМБ" відмовити. Зазначає, що необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості, передбачена в п.5 та розділі «Графік платежів» кредитного договору №801 від 03.08.2021 року. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 3,99%, що становить 2 793 грн. щомісяця. При цьому, в укладеному сторонами кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору №801 від 03.08.2021 року, то положення п.5 та розділу «Графік платежів» кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору №801 від 03.08.2021 року, зокрема комісії у розмірі 47 374,86 грн., розрахованої станом на 06.10.2024 року, задоволенню не підлягають.

Позивачем було вчинено автоматичне погашення строкової заборгованості по щомісячній комісії та автоматичне погашення простроченої заборгованості по щомісячній комісії, в тому числі за рахунок коштів, які надходили від позичальниці на погашення боргу, та такі платежі у період з 03.08.2021 року по 06.10.2022 року склали в загальному 19 657,14 грн., які виходячи з вимог ст.216 ЦК України щодо застосування наслідків нікчемного правочину мають бути внесені на погашення іншої заборгованості ОСОБА_1 за цим кредитним договором. Оскільки, заборгованість за кредитом (основний борг) (51 461,98 грн.) та процентами за користування кредитом (11,87 грн.), нараховані позивачем та становить 51 473,85 грн. (51 461,98 грн. + 11,87 грн. = 51 473,85 грн.), то з урахуванням вже сплачених відповідачкою коштів у сумі 19 657,14 грн. та протиправно зарахованих позивачем на погашення комісійних платежів, сума заборгованості має бути зменшена на вказану суму і становить 31 816,68 грн. (51 473,85 грн. - 19 657,14 грн. = 31 816,68 грн.).

Щодо заборгованості за кредитним договором №01 від 15.09.2017 року, матеріали справи не мають доказів до якої саме редакції ДКБО приєдналась відповідачка, в справі відсутні підписані відповідачкою умови ДКБО, а відтак відсутні умови щодо строку дії кредитного ліміту та відсотків. Відтак нарахування відсотків за користування коштами не передбачено умовами договору.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості у порівнянні з виписками по рахунку містять хибні дані, які не мають свого підтвердження у виписці та математично не обґрунтовані. Згідно контррозрахунків відповідача, вона використала кредитний ліміт на суму 157 137,77 грн. та зарахувала на карту власних коштів в сумі 169 440 грн., що на 12 302,23 грн. більше ніж потрібно для погашення боргу. Тобто наразі у відповідачки переплата повинна бути на рахунку в сумі 12 302,23 грн. (169 440 грн. 157 137,77 грн.).

Зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Анкета-заява, що підписана відповідачем, не містить домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та посилань на паспорт споживчого кредиту, як складову договору. За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем паспорта споживчого кредиту не підтверджує наявність домовленості сторін щодо розміру відсотків, неустойки (а.с.53-61).

У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача - адвокат Хворост Д.М. в судовому засіданні позов визначала частково з підстав, вказаних у відзиві. Зазначила, що борг відповідачем повністю погашений, вона більше на 12 302,23 грн. поклала на рахунок коштів, ніж використала по кредитному договору №01.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 15.09.2017 року ОСОБА_1 звернулася до АТ "ПУМБ" із Заявою №01 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій вказувала, що підписанням цієї Заяви беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ "ПУМБ" на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в повному обсязі та просить відкрити їй поточний рахунок, надати кредитну картку та встановити на її поточний рахунок кредитний ліміт у сумі 15 000 грн. (а.с.11).

В подальшому, 03.08.2021 року ОСОБА_1 звернулася до АТ "ПУМБ" із Заявою №801 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій вказувала, що підписанням цієї Заяви беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ "ПУМБ" на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в повному обсязі та просить надати їй споживчий кредит в сумі 70 000 гривень на строк 24 місяці зі сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,99 % та зі сплатою відсотків в розмірі 0,01 % (а.с.10).

Окрім того, відповідач підписала Паспорт споживчого кредиту, а метою підписання його є ознайомлення ОСОБА_1 з детальними умовами кредитування.

Проте, суд не може погодитись з тим, що розміщені на веб-сайті банку публічні пропозиції на укладення договору у відповідних на той час редакціях є складовими кредитних договорів, а підписанням паспорта споживчого кредиту підтверджується факт узгодження між сторонами зазначених в ньому умов кредитування.

Так, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший ч. 1 ст. 207 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054 ЦК України).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Між тим, матеріали справи не містять доказів, що відповідач розумів, ознайомився та погодився з умовами та правилами банківських послуг в публічних пропозиціях, підписуючи анкети-заяви про приєднання.

Витяги із веб-сайту позивача належними доказами бути не можуть, оскільки вони повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Тому, доцільним є застосування при вирішенні спору висновків постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), які в т.ч. викладені щодо правильного застосування норм права, зокрема, щодо належності та допустимості витягів з тарифів, умов і правил надання банківських послуг, розміщених на веб-сайті кредитора, а також особливостей, за відповідних обставин, укладення договору приєднання в порядку ст. 634 ЦПК України та необхідності врахування принципу захисту прав споживачів фінансових послуг.

Отже, неможливо застосувати до спірних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово ним змінювались.

Тому, нарахована позивачем заборгованість на підставі публічних пропозицій, редакції яких у певний час зберігались на веб-сайті банку, є необґрунтованою.

Заява про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №01 окрім особистих даних позичальника, не містить жодної інформації щодо умов кредитування.

З наданої позивачем Довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №01 (а.с.22 зворот), виписки з особового рахунку (а.с.30-33) та розрахунку заборгованості (а.с.23-25) станом на 06.10.2024 року видно, що ОСОБА_1 були отримані кредитні кошти, кредитний ліміт 26.05.2023 року збільшено до 57 400 грн., нею вони використовувалися, та наявний розмір заборгованості в сумі 99 612,47 грн., з яких: 57 369,44 грн. заборгованість за кредитом, 42 243,03 грн. заборгованість за процентами.

Оскільки за цим правочином позичальником сплачені грошові кошти в розмірі 69 672,67 грн. на погашення неправомірно нарахованих на підставі публічної пропозиції відсотків, тому вони підлягають зарахуванню в рахунок повного погашення заборгованості за тілом кредиту.

Отже, заборгованість за такою угодою в ОСОБА_1 перед АТ "ПУМБ" відсутня.

Щодо заяви № 301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, то безпосередньої в ній її контрагенти узгодили нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,99% та сплату відсотків в розмірі 0,01 %.

З наданої позивачем платіжної інструкції № TR/51160147.50116.8810 від 03.08.2021 року (а.с.22 - зворот), виписки з особового рахунку позичальника та розрахунку заборгованості станом на 06.10.2024 року видно, що ОСОБА_1 були отримані кредитні кошти, нею вони використовувалися, та наявний розмір заборгованості в сумі 98 848,71 грн., з яких 51 461,98 грн. заборгованість за кредитом, 11,87 грн. заборгованість за процентами, та 47 374,86 грн. заборгованість за комісією.

При цьому, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Пунктом 4 вказаної заяви встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування".

Тому зазначена умова укладеного між сторонами кредитного договору у формі заяви є нікчемною.

Визнання нікчемного правочину недійсним не вимагається, адже він є недійсним в силу закону (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-80гс20)).

Правовий висновок про те, що зазначений пункт тотожного кредитного договору з АТ "ПУМБ" є нікчемним викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року в справі № 752/4008/20 (провадження № 61-11866св21).

З приводу підписаного сторонами паспорта споживчого кредиту, то згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, що висловлена у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем, не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Приходячи до переконання про часткове задоволення позову суд бере до уваги, що в спірних правовідносинах діє презумпція винуватості боржника, а факт порушення прав кредитора є очевидним, тому вважає за необхідне стягнути на користь банку з відповідача заборгованість за правочином у формі заяви № 301 в сумі 31 816,71 гривень за тілом кредиту, адже 19 657,14 гривень, які банком були розподілені на погашення нікчемної комісії, підлягають зарахуванню на повне погашення процентів за кредитом в розмірі 11,87 грн., а решта на часткове погашення тіла кредиту, розміром 51 461,98 грн. гривень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги, що відповідач звільнена від сплати судового збору, як інвалід 2 групи, суд вважає компенсувати за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, Акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк» судовий збір по справі в сумі 388,31 грн.,враховуючи при цьому, що позов АТ "ПУМБ" судом задоволено частково, а саме на 16,03%.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 525,526,530, 611, 612, 624, 625, 1046, 1050 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 223, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», місцезнаходження: 04070, м.Київ, вул.Андріївська,4, , заборгованість в сумі 31 816,71 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Компенсувати за рахунок держави Акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк», місцезнаходження: 04070, м.Київ, вул.Андріївська,4, , судовий збір по справі в сумі 388,31 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст судового рішення складено 12.03.2025 року.

Учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», місцезнаходження: 04070, м.Київ, вул.Андріївська,4, ;

відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Суддя А.М.Чуванова