Провадження №22-ц/812/483/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Миколаїв

Справа № 489/831/14

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шаманської Н. О.,

суддів: Кушнірової Т. Б., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за скаргою

ОСОБА_1 , поданою через його представника

Розніна Володимира Андрійовича

на

бездіяльність головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярмоленко Марії Григорівни, визнання неправомірною та скасування постанови і розрахунку заборгованості, зобов`язання вчинити певні дії,

за

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , поданою через його представника

Розніна Володимира Андрійовича

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва, постановлену суддею Микульшиною Г. А., 03 лютого 2025 року в приміщенні цього ж суду, повний текст якої складено цього ж дня,

у с т а н о в и в:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаною скаргою.

Скарга обґрунтована тим, що на примусовому виконанні в Інгульському відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавчий лист, виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва, 12 березня 2014 року, по справі № 2/489/842/2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2014 року до її повноліття.

22 жовтня 2019 року державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Сусловою М. В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. В цій постанові встановлено, що боржник працює в ТОВ «Ірбіс Компані», сума заборгованості станом на 01 жовтня 2019 року складає 7881 грн 08 коп.

19 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця із заявою в якій повідомив про те, що він не знаходиться в статусі безробітного, а перебуває у відпустці за власний рахунок та попросив надати розрахунок боргу з аліментів за період з 01 березня 2022 року по 30 червня 2023 року, відповідь направити на електронну пошту вказану в заяві.

Однак розрахунок заборгованості надано не було.

19 серпня 2024 року ОСОБА_1 повторно звернувся із заявою про надання розрахунку боргу з аліментів за період з 01 березня 2022 року по 31 липня 2024 року.

Відповідь на вказану заяву надана не була.

Крім того, після ознайомлення його представника з виконавчим провадженням в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, він дізнався про наявність постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 29 серпня 2024 року. В цій постанові вказано, що боржник отримує доходи в ТОВ «Ірбіс Компані», заборгованість по аліментам станом на 01 серпня 2024 року складає 104269 грн 50 коп, відрахування необхідно здійснювати відповідно до вимог чинного законодавства. Вказану постанову він не отримував та з нею не згодний повністю.

Посилаючись на викладене ОСОБА_1 просив:

- поновити йому строк на подання цієї скарги;

- визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярмоленко Марії Григорівни, що полягає у неповідомленні ОСОБА_1 про розрахунок заборгованості по виконавчому провадженню № 56826913 за заявою від 19 липня 2023 року, заявою від 19 серпня 2024 року та після винесення та надіслання постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 29 серпня 2024 року до ТОВ «Ірбіс Компані»;

- визнати неправомірною та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 29 серпня 2024 року по виконавчому провадженню № 56826913, винесену головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярмоленко Марією Григорівною;

- зобов`язати головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярмоленко Марію Григорівну здійснити щомісячний розрахунок заборгованості по виконавчому провадженню № 56826913 за період з 01 березня 2022 року по даний час та повідомити (скласти та надати) ОСОБА_1 про такий розрахунок.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк для подання скарги до суду.

30 грудня 2024 року Інгульський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав відзив на скаргу, в якому заперечував проти задоволення скарги.

У відзиві вказано, що на заяву ОСОБА_1 від 19 серпня 2024 року державним виконавцем була надана відповідь за вих. № 127938 від 29 серпня 2024 року з додатком: розрахунком заборгованості по аліментам за період з квітня 2020 року по липень 2024 року включно від 29 серпня 2024 року, складеним державним виконавцем Ярмоленко М. Г., яка згідно списку № 56 реєстру поштового відправлення рекомендованих листів від 30 серпня 2024 року направлена боржнику, а також на зазначену ним в заяві електронну адресу. Надати докази направлення відповіді із розрахунком заборгованості не надається можливим, у зв`язку з тим, що 19 грудня 2024 року внаслідок кібератаки, тимчасово призупинено роботу Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, Автоматизованої системи виконавчого провадження, зокрема офіційної електронної пошти відділу, доступ до якої на день подачі відзиву не відновлено.

Щодо вимоги у скарзі визнати неправомірною та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 29 серпня 2024 року по виконавчому провадженню № 56826913, то вона була винесена відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та є в матеріалах виконавчого провадження. Копія цієї постанови направлялася боржнику простою кореспонденцією без повідомлення про вручення.

Також у відзиві зазначено, що боржником не надано жодного доказу сплати аліментів або відомостей для обрахування заборгованості зі сплати аліментів за період з 2022 року 2024 року. ТОВ «Ірбіс Компані» не надає підтверджень будь яких відрахувань з доходів боржника у період з березня 2022 року. У зв`язку із цим державним виконавцем направлено запит до ТОВ «Ірбіс Компані» щодо надання інформації про суми нарахування та відрахування із заробітної плати.

07 січня 2025 року ОСОБА_1 через свого представника Розніна В. А. надав доповнення до скарги.

В своїх доповненнях скаржник зазначає про те, що копію розрахунку заборгованості по аліментам від 29 серпня 2024 року направлено державним виконавцем на невідому адресу, яка не є адресою реєстрації або фактичного проживання боржника. Крім того, орган виконавчої служби не надає розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та доказів його направлення ОСОБА_1 за заявою від 19 липня 2023 року.

Також вважає безпідставним нарахування заборгованості зі сплати аліментів у розмірі, визначеному державним виконавцем. ОСОБА_1 зазначає, що працював у ТОВ «Ірбіс Компані», але з 01 березня 2022 року він перебував у відпустці за власний рахунок у зв`язку із карантином, а потім на період воєнного стану. При цьому він був офіційно працевлаштований та не мав статусу безробітного, проте всупереч положень діючого законодавства державний виконавець здійснював розрахунок заборгованості зі сплати аліментів не згідно розміру отримуваної ним попередньо заробітної плати, а у відповідності до середньої заробітної плати для даної місцевості. Оскільки розмір середньої заробітної плати по місцевості значно перевищував отримувану ним офіційно заробітну плату, це призвело до істотного завищення розміру заборгованості по аліментам. При цьому скаржник зауважує, що відповідно до положень ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі, якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо (частину від фактичного заробітку), підприємство, установа, організація, яка проводила відрахування, нараховує боржнику заборгованість зі сплати аліментів. Але в звіті про відрахування та виплати за період з 01 жовтня 2019 року по 28 лютого 2023 року ТОВ «Ірбіс Компані» помилково не зазначила про нарахування заборгованості після лютого 2022 року. 07 січня 2025 року ТОВ «Ірбіс Компані» повідомило його про надання до органів виконавчої служби нового виправленого звіту про здійснені відрахування та виплати за період з 01 жовтня 2019 року по 20 серпня 2024 року. Він погоджується, що має заборгованість в сумі 21182 грн 70 коп (за період з березня 2022 року по березень 2024 року) та 14382 грн (1/4 від середньої заробітної плати по місцевості в сумі 14382 грн за період з квітня 2024 року по липень 2024 року).

Враховуючи вище викладене ОСОБА_1 просив:

- прийняти ці доповнення до скарги;

- поновити строк на оскарження розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 127939 від 29 серпня 2024року;

- визнати неправомірним та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів № 127939 від 29 серпня 2024 року, здійснений головним державним виконавцем Інгульського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярмоленко М. Г. в рамках виконавчого провадження № 56826913, в частині періоду нарахування з березня 2022 року по березень 2024 року.

- зобов`язати головного державного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярмоленко М. Г. здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з березня 2022 року по березень 2024 року з урахуванням висновків суду за результатами розгляду скарги.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2025 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність уповноважених осіб Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка полягає у невиконанні та неповідомленні ОСОБА_1 про розрахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 56826913 за його заявою від 19 липня 2023року.

В задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду в частині задоволених вимог обґрунтована тим, що в матеріалах виконавчого провадження № 56826913 не міститься відповіді державного виконавця на заяву ОСОБА_1 від 19 липня 2023 року щодо надання розрахунку заборгованості по аліментам.

Відмовляючи у задоволенні вимог щодо визнання неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярмоленко М. Г., що полягає у неповідомленні ОСОБА_1 про розрахунок заборгованості по виконавчому провадженню № 56826913 за заявою від 19 серпня 2024 року суд виходив з того, що державним виконавцем підготовлено розрахунок заборгованості по аліментам за № 127939 та направлено боржнику шляхом поштового відправлення на адресу АДРЕСА_1 (яка не є адресою його реєстрації) та додатково на електронну адресу, вказану ним особисто.

Що стосується відмови у задоволенні вимог про визнання неправомірною та скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 29 серпня 2024 року, то суд першої інстанції зазначив,що вона відповідає вимогам діючого законодавства.

Відмовляючи у задоволенні вимог про визнання неправомірним та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 127939 від 29 серпня 2024 року та зобов`язання державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з березня 2022 року по березень 2024 року суд виходив з того, що оскільки на період розрахунку заборгованості по аліментам боржник не мав фактичного заробітку (доходу), державним виконавцем здійснювався розрахунок заборгованості по аліментам у відповідності до вимог ст. 195 Сімейного кодексу України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , просив ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні скарги скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 звертався до державного виконавця 19 липня 2023 року та 19 серпня 2024 року із заявами про надання розрахунків заборгованості по аліментах, але йому такі розрахунки не були надані.

Щодо постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 29 серпня 2024 року ОСОБА_1 зазначив, що її не отримував та з її змістом не згоден. В матеріалах виконавчого провадження та в цій постанові не міститься розрахунку заборгованості станом на 01 серпня 2024 року як вказано в постанові.

Також державним виконавцем неправильно зроблено розрахунок заборгованості по аліментам, оскільки він з 01 березня 2022 року знаходився у відпустці за власний рахунок та не отримував доходу, але не мав статусу безробітного. Враховуючи це державний виконавець неправомірно нараховував йому аліменти, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Водночас, ОСОБА_1 погоджується, що в рамках спірного періоду розрахунку він має заборгованість в сумі 21182 грн 70 коп (за період з березня 2022 року по березень 2024 року), та 14382 грн (1/4 від середньої з/п по місцевості в сумі 14382грн за період з квітня 2024 року по липень 2024 року).

Інгульський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з доводами викладеними в ній та вважає її безпідставною, необґрунтованою, і такою, що не підлягає задоволенню.

У судове засідання заявник та його представник не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (т.2 а.с. 4зв.).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника виконавчої служби ОСОБА_5 , стягувача - ОСОБА_6 , перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 лютого 2014 року у цивільній справі № 2/489/842/2014 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2014 року і до її повноліття.

12 березня 2014 року Ленінським районним судом м. Миколаєва на виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист, який стягувач подала на примусове виконання до Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, де державним виконавцем було відкрите виконавче провадження № 56826913.

З моменту відкриття виконавчого провадження і до 19 липня 2023 року державним виконавцем здійснювалось примусове виконання вищевказаного виконавчого документа, неодноразово здійснювався розрахунок заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів, що підтверджується копією матеріалів виконавчого провадження, долучених до матеріалів справи.

19 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою, в якій повідомив, що він знаходиться у відпустці за власний рахунок та просив надати йому розрахунок заборгованості по аліментам за період з 01 березня 2022 року по 30 червня 2023 року на електронну адресу, зазначену в заяві. Вказану заяву отримано органом виконавчої служби та зареєстровано 20 липня 2023 року за вх. № 9342.

Відповіді на вищезазначену заяву в матеріалах виконавчого провадження № 56826913 не міститься.

19 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою, в якій просив надати йому розрахунок заборгованості по аліментам за період з 01 березня 2022 року по 31 липня 2024 року на електронну адресу, зазначену в заяві або на вайбер/телеграм. Поштової адреси заявника в поданій заяві вказано не було. Цю заяву отримано органом виконавчої служби та зареєстровано 19 серпня 2024 року за вх. № 16318.

29 серпня 2024 року головним державним виконавцем Ярмоленко М. було виконано розрахунок заборгованості по аліментам за № 127939 по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа № 2/489/842, відповідно до якого заборгованість ОСОБА_1 по аліментам на утримання доньки ОСОБА_8 , 2012 року народження, за період з квітня 2020 року та станом на 01 серпня 2024 року складає 104 269 грн 50 коп. При цьому при визначенні розміру заборгованості зі сплати аліментів державним виконавцем було враховано середній заробіток платника аліментів виходячи із середнього заробітку по району, оскільки він перебував у відпустці за власний рахунок та за місцем своєї роботи будь-яких доходів фактично не отримував.

В матеріалах справи є повідомлення від 29 серпня 2024 року про направлення розрахунку заборгованості від 29 серпня 2024 року, згідно якого вказаний розрахунок було надіслано ОСОБА_1 шляхом поштового відправлення на адресу АДРЕСА_1 (яка не є адресою його реєстрації) та додатково на електронну адресу, вказану ним особисто. Підтвердження про отримання боржником вказаного розрахунку через електронну пошту матеріали виконавчого провадження не містять.

29 серпня 2024 року головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярмоленко М. Г. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, згідно з якою встановлено, що документальне підтвердження про виконання боржником виконавчого документу до відділу не надходило. Боржник отримує доходи в ТОВ «Ірбіс Компані». Заборгованість по аліментам станом на 01 серпня 2024 року становить 104 269 грн. 50 коп. Відповідно до супровідного листа від 29 серпня 2024 року копію вказаної постанови було направлено боржнику за адресою: АДРЕСА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був працівником ТОВ «Ірбіс Компані» та обіймав посаду бухгалтера з 01 жовтня 2019 року. З 01 березня 2022 року по 31 травня 2022 року перебував у відпустці за власний рахунок у зв`язку із карантином. З 01 червня 2022 року ОСОБА_1 перебував у відпустці за власний рахунок на період воєнного стану, на невизначений термін.

Відповідно до довідки ТОВ «Ірбіс Компані» від 17 липня 2023 року № 7, ОСОБА_1 з 01 березня 2023 року по теперішній час перебуває у відпустці за власний рахунок.

Згідно з наказом ТОВ «Ірбіс Компані» від 05 квітня 2024 року № 15/1 ОСОБА_1 звільнено з посади бухгалтера ТОВ «Ірбіс Компані» з 05 квітня 2024 року.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 3, п. 2 ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі подання заяви стягувачем або боржником.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

За положеннями частини 6 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Таким чином, 29 серпня 2024 року державний виконавець, з урахуванням того, що боржник перебував у відпустці за власний рахунок та за місцем своєї роботи будь-яких доходів фактично не отримував, при визначенні розміру заборгованості зі сплати аліментів виходив із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Отже суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні скарги в частині визнання неправомірним та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 127939 від 29 серпня 2024 року та зобов`язання державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з березня 2022 року по березень 2024 року.

Разом із тим, вказаний розрахунок заборгованості, державним виконавцем було надіслано боржнику за адресою: АДРЕСА_1 (яка не є адресою його реєстрації). До того ж, ОСОБА_1 просив у своїй заяві від 19 серпня 2024 року надіслати йому такий розрахунок на електрону адресу. При цьому в супровідному листі про направлення розрахунку заборгованості хоча і зазначено його адреса електронної пошти, але в матеріалах виконавчого провадження відсутні дані про підтвердження одержання розрахунку боржником на електрону адресу, як того вимагає ч. 5 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені обставини та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для визнання неправомірною бездіяльність уповноважених осіб Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка полягає у неповідомленні ОСОБА_1 про розрахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 56826913 за його заявою від 19 серпня 2024 року. А отже ухвалу суду в цій частині необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги в цій частині.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Установивши, що звернення стягнення на заробітну плату боржника здійснено державним виконавцем у зв`язку із стягненням у примусовому порядку аліментів на утримання доньки та наявності заборгованості по їх оплаті суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволені скарги в частині визнання неправомірною та скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 29 серпня 2024 року по виконавчому провадженню № 56826913.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не отримував копії цієї постанови не є слушними, оскільки відповідно до супровідного листа від 29 серпня 2024 року № 127958, копія постанови від 29 серпня 2024 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника направлялась боржнику за адресою: АДРЕСА_2 (адреса реєстрації). За поясненнями державного виконавця викладених у відзиві на позовну заяву така кореспонденція надсилалась простим листом без повідомлення про вручення, що відповідає вимогам ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для її скасування.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником Розніним Володимиром Андрійовичем задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2025 року в частині відмови визнати неправомірною бездіяльність уповноважених осіб Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка полягає у неповідомленні ОСОБА_1 про розрахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 56826913 за його заявою від 19 серпня 2024 року скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Визнати неправомірною бездіяльність уповноважених осіб Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка полягає у неповідомленні ОСОБА_1 про розрахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 56826913 за його заявою від 19 серпня 2024 року.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: Т.Б.Кушнірова

Н. О. Тищук

Повний текст постанови складено 13 березня 2025 року.