КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/8464/25
Провадження № 2-з/947/117/25
УХВАЛА

14.03.2025

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Торгонської В.М.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Негари Родіона Віталійовича про забезпечення позову, подану по цивільній справі №947/26870/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про захист трудових прав та інтересів,

ВСТАНОВИВ:

05.03.2025 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Негару Родіона Віталійовича звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Міністерства освіти і науки України в якій просить визнати протиправним та скасувати пункти 5, 6, 7 наказу Міністерства освіти і науки України від 13.02.2025 року №213 «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» та поновити повноваження ОСОБА_1 на посаді ректора Національного університету «Одеська юридична академія».

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 06.03.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про захист трудових прав та інтересів було залишено без руху. Повідомлено позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позову протягом 10 (десяти)днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: доплатити судовий збір в сумі 1211,20 грн., відповідно до кількості заявлених вимог немайнового характеру, надати докази такої сплати.

07.03.2025 року від представника позивача адвоката Негари Родіона Віталійовича надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, разом із квитанцією про сплату судового збору.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 10.03.2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про захист трудових прав та інтересів. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

14.03.2025 року представник позивача адвокат Негара Родіон Віталійович звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд заборонити Міністерству освіти і науки України вчиняти будь-які дії, щодо перешкоджання ректору Національного університету «Одеська юридична академія» Тодощаку Олегу Володимировичу в реалізації його посадових повноважень, прав та обов`язків, у тому числі шляхом їх зупинення, припинення, обмеження тощо; заборонити комісії з реорганізації Національного університету «Одеська юридична академія», її голові та членам, вчиняти будь-які дії щодо перешкоджання ректору Національного університету «Одеська юридична академія» ОСОБА_1 в реалізації його посадових повноважень, прав та обов`язків, у тому числі шляхом їх зупинення, припинення, обмеження тощо; заборонити Міністерству освіти і науки України та уповноваженим ним особам звільняти ОСОБА_1 з посади ректора Національного університету «Одеська юридична академія»; заборонити державним реєстраторам та іншим уповноваженим особам вчиняти будь-які дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по внесенню змін до відомостей у ЄДРПОУ про юридичну особу Національний університет «Одеська юридична академія», що пов`язані зі зміною керівника юридичної особи.

В обґрунтування наданої заяви позивач посилається на те, що через невжиття заходів забезпечення позову до вирішення цієї справи по суті позивача може бути попереджено про звільнення та звільнено з посади. Також, невжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання позивачем своїх прав та обов`язків як ректора Національного університету «Одеська юридична академія», що матиме наслідками неможливість виплати заробітної плати, стипендій та інших виплат, передбачених законодавством, сплати обов`язкових податків та зборів, інших платежів. Посилається позивач також і на неможливість без вжиття заходів забезпечення позову виконання цільових показників діяльності закладу вищої освіти у встановлені трудовим контрактом ректора строки, зокрема протягом навчального року, що виступає підставою для розірвання такого контракту тощо. Наведене на думку позивача може суттєво ускладнити захист трудових прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду у даній справі.

Відповідно до ч. 1ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За змістом даних норм, забезпечення позову це заходи щодо охорони матеріально правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову передбачені частиною першою статті 150 ЦПК України. Позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

За змістом частини третьої статті 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюється судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до положень статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини п`ятої статті 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі

№ 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) сформульовано висновок про те, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Окрім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді заборони третім особам вчиняти певні дії щодо предмета спору тощо) права відповідача або вказаних осіб, а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини першої статті 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Як вбачається із матеріалів справи, наказом Міністерства освіти і науки України від 28.03.2023 № 92-к «Про призначення на посаду ректора» позивача призначено ректором Національного університету «Одеська юридична академія» строком на п`ять років з 29.03.2023 до 28.03.2028 як обраного за конкурсом на умовах, викладених у контракті. Між сторонами укладено контракт від 28.03.2023 № І-76, який регулює трудові відносини пов`язані з виконанням ректором своїх повноважень, встановлює цільові показники діяльності закладу вищої освіти, досягнення яких повинен забезпечити ректор, визначає права, обов`язки та відповідальність сторін, умови розірвання контракту тощо.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.02.2025 № 111-р «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» передбачено реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» шляхом приєднання його до Одеського національного університету імені І.І. Мечникова.

Заходи щодо реорганізації Національного університету «Одеська юридична академія» передбачені Наказом Міністерства освіти і науки України від 13.02.2025 № 213 «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія». Зі змісту цього наказу вбачається, що на позивача покладаються обов`язки щодо забезпечення: безперешкодного доступу членів комісії з реорганізації Національного університету «Одеська юридична академія» до приміщень та всіх підрозділів Національного університету «Одеська юридична академія»; надання первинних документів фінансово-господарської та іншої діяльності Національного університету «Одеська юридична академія» на вимогу членів Комісії; збереження службових документів та інформації, яку вони містять, унеможливлення втрати і незаконного знищення відповідних документів (п.5). Окрім цього, з моменту призначення комісії з реорганізації до неї переходять повноваження щодо управління справами Національного університету «Одеська юридична академія», повноваження позивача, ректора Національного університету «Одеська юридична академія» припиняються (п. 6). Також, на Департамент кадрового забезпечення покладено обов`язок попередити в установленому порядку позивача про вивільнення згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (п. 7).

Судом також встановлено, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 в адміністративній справі № 320/9326/25 вжито заходи забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії вказаного наказу Міністерства освіти і науки України від 13.02.2025 № 213 «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» в цілому.

З доданої до заяви про забезпечення позову виписки з ЄДРПОУ від 12.03.2025 року щодо Національного університету «Одеська юридична академія» вбачається, що керівником (ректором) університету є позивач ОСОБА_1 , голова комісії з припинення ОСОБА_2 .

За наведених обставин існує вірогідність істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог та ефективного захисту порушених прав позивача через припинення або інше обмеження з боку відповідача виконання повноважень позивача як ректора, що може призвести до неможливості виконання його зобов`язань за трудовим контрактом, зокрема досягнення цільових показників діяльності закладу вищої освіти в тому числі за результатами поточного навчального року. Наведене, в свою чергу, може слугувати самостійними підставами для розірвання трудового контракту з позивачем та притягнення його до юридичної відповідальності.

Так само суд констатує й унеможливлення ефективного відновлення прав позивача у майбутньому у разі задоволення судом позову через обмеження повноважень позивача з боку комісії з реорганізації Національного університету «Одеська юридична академія», що обумовлюється й наявністю відповідних відомостей про таку комісію в Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, та громадських формувань попри фактичне зупинення на даний час правової підстави для її функціонування, що виникло після постановлення ухвали Київського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 в адміністративній справі № 320/9326/25.

Натомість, зазначена обставина не може бути встановлена державним реєстратором під час вчинення реєстраційних дій, без подання йому необхідних документів, що може призвести до вчинення протиправних реєстраційних дій щодо внесення відомостей про керівника Національного університету «Одеська юридична академія», що обумовлює вжиття заборони державним реєстраторам та іншим уповноваженим особам на вчинення дії по внесенню змін до відомостей про Національний університет «Одеська юридична академія» щодо зміни керівника юридичної особи.

Так само, виключення відомостей про позивача з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є наслідком звільнення його з посади, а тому унеможливлюватиме виконання майбутнього рішення суду та ефективного захисту порушених прав позивача у випадку задоволення позовних вимог.

Окрім цього, п. 7 Наказу Міністерства освіти і науки України від 13.02.2025 № 213 «Про реорганізацію Національного університету «Одеська юридична академія» передбачено вжиття конкретних заходів щодо звільнення позивача з посади ректора. Реалізація таких заходів та припинення трудових відносин з позивачем очевидно унеможливить ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду у даній справі. Наведеним обумовлюється необхідність заборони звільнення позивача з займаної посади на час розгляду справи в суді.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що предметом розгляду зазначеної справи є захист трудових прав позивача шляхом визнання протиправним та скасування пунктів 5, 6, 7 зазначеного наказу та поновлення повноважень позивача на посаді ректора суд вважає вимоги позивача про вжиття заходів забезпечення позову співмірними із заявленими позовними вимогами, вбачає імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у випадку не задоволення судом заяви позивача.

Отже, зважаючи на викладене та з урахуванням предмету позовних вимог, наявні підстави для застосування таких заходів забезпечення позову як: заборони Міністерству освіти і науки України та комісії з реорганізації Національного університету «Одеська юридична академія» вчиняти будь-які дії, щодо перешкоджання ректору Національного університету «Одеська юридична академія» Тодощаку Олегу Володимировичу в реалізації його посадових повноважень, прав та обов`язків, у тому числі шляхом їх зупинення, припинення, обмеження тощо; заборони Міністерству освіти і науки України та уповноваженим ним особам звільняти ОСОБА_1 з посади ректора Національного університету «Одеська юридична академія», а також заборони державним реєстраторам та іншим уповноваженим особам вчиняти будь-які дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по внесенню змін до відомостей у ЄДРПОУ про юридичну особу Національний університет «Одеська юридична академія» (), що пов`язані зі зміною керівника юридичної особи до розгляду справи по суті та набрання законної сили рішенням у даній справі.

Встановивши, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд дійшов висновку про задоволення заяви та наявність передбачених законом підстав для застосування вказаних вище заходів забезпечення позову, що спрямовано на ефективний захист прав позивача у разі задоволення позову.

Вищенаведені заходи забезпечення позову відповідають вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може мати наслідком заподіяння значної шкоди правам, свободам та інтересам позивача по справі, за захистом яких він звернувся до суду, та не порушить прав та законних інтересів відповідача чи інших осіб.

Крім того, у разі невжиття заходів забезпечення позову можливе настання негативних наслідків, для виправлення яких позивачу буде необхідно докласти значних зусиль та витрат, або таке виправлення взагалі виявиться неможливим.

Суд підкреслює, що заходи забезпечення позову щодо тимчасової (на час розгляду справи) заборони Міністерству освіти і науки України та комісії з реорганізації Національного університету «Одеська юридична академія» перешкоджати ректору в реалізації його посадових повноважень, заборони звільняти позивача з посади ректора Національного університету «Одеська юридична академія», а також заборони державним реєстраторам та іншим уповноваженим особам вчиняти будь-які дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по внесенню змін до відомостей у ЄДРПОУ про юридичну особу Національний університет «Одеська юридична академія» щодо зміни керівника юридичної особи, безпосередньо пов`язані та відповідають предмету позову, водночас вжиття таких заходів жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі, оскільки факт правомірності чи протиправності оскаржуваних пунктів 5, 6, 7 наказу Міністерства освіти і науки України буде встановлений судом лише під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заявупредставника позивача ОСОБА_1 - адвоката Негари Родіона Віталійовича про забезпечення позову, подану по цивільній справі №947/26870/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про захист трудових прав та інтересів задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- заборонити Міністерству освіти і науки України вчиняти будь-які дії, щодо перешкоджання ректору Національного університету «Одеська юридична академія» Тодощаку Олегу Володимировичу в реалізації його посадових повноважень, прав та обов`язків, у тому числі шляхом їх зупинення, припинення, обмеження;

- заборонити комісії з реорганізації Національного університету «Одеська юридична академія», її голові та членам, вчиняти будь-які дії щодо перешкоджання ректору Національного університету «Одеська юридична академія» ОСОБА_1 в реалізації його посадових повноважень, прав та обов`язків, у тому числі шляхом їх зупинення, припинення, обмеження;

- заборонити Міністерству освіти і науки України та уповноваженим ним особам звільняти ОСОБА_1 з посади ректора Національного університету «Одеська юридична академія»;

- заборонити державним реєстраторам та іншим уповноваженим особам вчиняти будь-які дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по внесенню змін до відомостей у ЄДРПОУ про юридичну особу Національний університет «Одеська юридична академія» (), що пов`язані зі зміною керівника юридичної особи.

Копію ухвали невідкладно надіслати сторонам для відома та виконання.

Ухвала про забезпечення позову набирає чинності в момент її підписання суддею, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання три роки.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, однак оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В. С. Петренко