_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/6492/24
Провадження № 2/947/222/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд-

ВСТАНОВИВ:

20.02.2024 року позивач Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ) суму заборгованості за кредитним договором № 631237049 від 06.05.2023 року у розмірі 180451,73 грн.; суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн..

В обґрунтування позову зазначено, що у порушення умов договору, позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 17.07.2023 року має заборгованість у розмірі 180451,73 грн., що змусило позивача звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2024 року вказану справу передано судді Гниличенко М.В.

Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження у порядку загального або спрощеного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 07.03.2024 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін.

11.04.2024 року представником відповідача адвокатом Білик В.С. було надано відзив на позов, яким просили відмовити у задоволенні позовних вимог./а.с.45/

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України.

Представник позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк» - адвокат Рудницький Ю.І. у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав клопотання, яким підтримує позовні вимоги, просить задовольнити у повному обсязі та провести розгляд справи за відсутності представника банка.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Білик В.С. до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, через канцелярію суду надав заяву, якою просив розглянути справу за відсутності відповідача та його представника, у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено, що згідно рішення №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» з 15.10.2019 року.

12.08.2022 року Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статусу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичне особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме- змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

Відповідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Акціонерне товариство «Сенс Банк», , місце реєстрації: 03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська,100 /а.с.26/.

Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору договору про відкриття кредитної лінії.

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов?язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Із позову вбачається, що 06.05.2023 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631237049, шляхом власноручного підписання Анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до умов Кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

До позову стороною позивача у якості доказу повідомлення боржника щодо виконання договірних зобов`язань долучено Вимогу про усунення порушень від 29.06.2023 року, направлену на ім`я ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 .

У вимозі вказано, що 06.05.2023 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Сенс Банк» кредитний договір № 631237049, умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником Договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації. З огляду на викладене банк вимагає від боржника достроково повернути кредит, та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме 161131,19 грн./а.с.19/.

Однак, судом встановлено, що дата укладення Кредитного договору у позові та у вимозі про усунення порушень зазначено - 06.05.2023 року, що не відповідає дійсності, оскільки 04.09.2019 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Альфа-Банк» для відкриття банківського рахунку, уклавши кредитний договір, отримала грошові кошти, після чого користувалась ними для власних потреб. Крім того, у відзиву вказано, що на початку війни 25.04.2022 року відповідач виїхала за кордон на постійне місце проживання та більше до України не поверталась, про що надано відповідні докази копії закордонного паспорту зі штампом про виїзд з України - 25.04.2022 року./а.с.50-51/

Факт укладення Кредитного договору 04.09.2019 року підтверджується Анкетою-заявою про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» від 04.09.2019 року; Паспортом споживчого кредиту від 04.09.2019 року; Офертою на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 06.09.2019 року, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб; Заявою (Акцептом) про прийняття пропозиції укласти договір страхування від 04.09.2019 року. Крім того, позичальником надано банку копію паспорта та ідентифікаційного коду, та на усіх вищеназваних документах проставлена підпис ОСОБА_1 . Тобто, факт укладення кредитного договору та його дату - 04.09.2019 року суд вважає встановленим.

При дослідженні умов кредитного договору встановлено, що вказаний кредит є споживчим, ліміт кредитної лінії встановлено у розмірі 200000 грн., процентна ставка 39,9% річних, строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк, за умови дотримання клієнтом умов Договору.

Тобто, кінцевий строк кредиту встановлено 04.09.2020 року з можливістю пролонгації, однак у випадку невиконання позичальником умов Кредитного договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації.

Судом встановлено, що у Кредитному договорі від 04.09.2019 року адреса проживання позичальника ОСОБА_1 вказано АДРЕСА_1 .

Крім того, в матеріалах кредитної справи наявна Довідка № Г4-186702 від 09.01.2019 року про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , з якої вбачається, що вона з 2012 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , вказана довідка як додаток було додано представником банку до позову./а.с.7 зворот/.

Тобто, стороні позивач було достеменно відомо зареєстровану адресу відповідача.

Проте, при дослідженні Вимоги про усунення порушень вбачається, що адреса на яку було направлено вказану вимогу відповідачу зазначено АДРЕСА_3 та дата укладення договору 06.05.2023 року, що не відповідають фактичним обставинам справи та свідчить про те, що банк свої зобов`язання щодо належного повідомлення боржника протягом тридцяти календарних днів, не виконав.

У відзиву представник відповідача звертає увагу суду на правову позицію Верховного Суду від 10.02.2021 року по справі № 288/1595/13, відповідно якої суд дійшовши висновку про дотримання товариством положень договору, які регулюють порядок направлення вимоги про дострокове погашення кредиту, виходив з того, що такі вимоги направлені на адресу відповідачів рекомендованими листами. При цьому, суди не надали оцінку умовам кредитного договору, згідно якого відповідні вимоги мають направлятися «листом з повідомленням про вручення»; не перевірили факт отримання таких вимог позичальником, за відсутності опису вкладення в поштові відправлення, не з`ясували які саме документи були направлені на адресу відповідачів. Неповне встановлення судом обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, в частині наявності у позивача права на звернення до суду з вимогами про дострокове стягнення кредитної заборгованості за договором, зумовило передчасний висновок суду про наявність правових підстав для задоволення позову.

Тобто, позивач не переконавшись чи отримувала відповідач таку вимогу, та чи знає про існування спірної ситуації, звернувся до суду, де з`ясувалось, що вказана вимога взагалі була направлена на іншу адресу, внаслідок чого відповідач вказану вимогу не отримувала, тобто позивач фактично не надсилав досудової вимоги ОСОБА_1 , що є порушенням ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до вимог ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування», якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про споживче кредитування» цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів одержання відповідачем від позивача належного повідомлення про таку вимогу.

Представник відповідача також посилається на вимоги ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування», які зобов`язують позивача дотримуватися досудового врегулювання спору не тільки під час повернення платежів, строк сплати яких не настав, а ще й у питанні повернення споживчого кредиту (незалежно від строку дії договору), однак позивач порушив вказані вимоги закону та звернувся до суду передчасно, тому представник відповідача наполягає на відмові у задоволенні позову.

Позивачем до позову надано Довідку щодо заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором № 631237049, з якої вбачається, що станом на 17.07.2023 року відповідач має загальну заборгованість у розмірі 180451,73 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту 70789,77 грн., заборгованість за відсотками -16441,29 грн., несанкціонована заборгованість 3507,93 грн./а.с.8/.

Відповідно до ст.ст. 257, 261, 264 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Із довідки вбачається, що останні платежі ОСОБА_1 внесла у період до 05.01.2023 року у розмірі 1210,77 грн, також у період до 05.03.2023 року у розмірі 200 грн., у період до 05.04.2023 року в розмірі 200,00 грн./а.с.8/

Представник відповідача просить не приймати до уваги платежі у період 05.03.2023 року у розмірі 200 грн., у період 05.04.2023 року в розмірі 200,00 грн.,та інші платежі, де їх цільове призначення вказано «переказ з картки на картку», що не може входити в суму заборгованості, оскільки цільовим призначення платежу повинно бути зазначено «погашення щомісячного платежу», або «списання процентів».

В матеріалах справи є виписка по рахунку ОСОБА_1 за період з 06.09.2019 року по 17.07.2023 року, з якої вбачається операції по рахунку та призначення платежу, зокрема дуже багато зазначено «переказ з картки на картку», наявні призначення платежу у вигляді «погашення щомісячного платежу», «списання процентів за комісію, за користування кредитом, за овердрафт», або розрахунково-касове обслуговування основної картки./а.с.10/

Проте, при дослідженні наданих до позову документів щодо укладення кредитного договору суд не вбачає розміру комісії, наявність послуг за розрахунково-касове обслуговування основної картки та їх розмір.

Крім того, у п.IV Умови сплати платежів, визначених Угодою/Договором вказано, що дата сплати обов`язкового мінімального платежу визначається відповідно до умов Додатку № 4 до Договору. Платежі з повернення кредиту здійснюються відповідно до Договору. Примірний графік та розрахунок сукупної вартості наведені в Тарифах, які є невід`ємною частиною Договору. /а.с.4/

Тобто, між сторонами було укладено Угоду про обслуговування Кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», текст якого розміщений за електронною адресою www.alfabank.com.ua., однак у позові відсутні посилання на вказаний Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк, будь-яких письмових пояснень, заперечень на відзив з посиланням на умови Договору в редакції, який діяв на момент підписання кредитного договору у 2019 році, як само і долучення копії Договору до матеріалів справи, або клопотання про його дослідження, позивачем не було надано. Відтак, суд був позбавлений можливості дослідити Додаток № 4 до Договору, Примірний графік та розрахунок сукупної вартості наведені в Тарифах, які є невід`ємною частиною Договору, тому суд вважає недоведеним стороною позивача загальний розмір заборгованості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При дослідженні документів, що становлять кредитний договір, в них було зазначено, що всі відносини між клієнтом та банком та істотні умови надання та користування кредитом, які не врегульовані угодою/офертою, запропоновано врегулювати Договором. Діюча редакція Договору розміщена за електронною адресою www.alfabank.com.ua. Однак, суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме умови цього Договору розуміла позичальник, підписуючи оферту/угоду, тобто без ідентифікації самих умов Договору, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк.

Також, суд звертає увагу на постанову Верховний Суду від 6 листопада 2023 року по справі №204/224/21 про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч.2 ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Представником відповідача у відзиву було заявлено вимога щодо застосування позовної давності, мотивуючи тим, що Кредитний договір між сторонами було укладено 04.09.2019 року, тому строк позовної давності необхідно рахувати з 04.09.2019 року по 04.09.2023 року, водночас позивач звернувся до суду 20.02.2024 року з пропуском строку позовної давності.

Однак, суд не погоджується з даною думкою представника відповідача, та вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності з огляду на наступне.

Суд зазначає, що останні платежі було здійснено відповідачем у період з січня 2023 по квітень 2023 року у розмірі 1210,77 грн., 200 грн. та 200 грн., що свідчить про визнання відповідачем боргу, тобтозагальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки у період з 20.02.2021 року по 20.02.2024 року, день звернення з позовом до суду, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права.

Представник відповідача зазначає, що відповідач виїхала за межі України 25.04.2022 року, та не могла здійснювати платежі, зокрема останні два платежу по 200 грн. кожний, та вважає, що вказані платежі моглі здійснити працівники банку, проте сторона відповідача не спростувала вказані доводи, та не довела доказів оплати вказаних платежів безпосередньо відповідачем.

Однак, суд звертає увагу на період з 06.11.2019 року по 06.02.2022 року, коли відповідач щомісячно вносила кошти на рахунок банку різними сумами, а період позовної давності починається з 20.02.2021 року, тобто виїзд відповідача за кордон 25.04.2022 року, або навіть неприйняття до уваги оплат у розмірі - 200 грн. та 200 грн., не є підставою для застосування строку позовної давності, оскільки вказаний строк позивачем не пропущено та він рахується трьома роками, які передують зверненню позивача до суду.

В матеріалах справи є Адвокатське звернення від імені ОСОБА_1 на ім`я Керівника АТ «Сенс Банк» від 28.11.2024 року, з якого вбачається, що сторона відповідача не заперечує укласти мирову угоду шляхом сплати тіла кредиту у розмірі 70789,77 грн. /а.с.101/.

На підставі викладеного, враховуючи що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Сенс Банк» не повернуто, відповідач не заперечує факту укладення у 2019 році кредитного договору, отримання грошей та користування ними, заперечуючи проти загальної суми заборгованості, як не доказаної належними та допустимими дказами, та не дотримання позивачем вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, проте частково погоджується з вимогою про стягнення з неї на користь банку заборгованості за тілом кредиту в розмірі 70789,77 грн., яку суд вважає за можливе стягнути.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При вирішенні питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного:

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, враховуючи надані стороною відповідача докази надання правничої допомоги, про які було заявлено у першій заяві по суті, поданої до суду відзиву з орієнтованим зазначення суми правової допомоги в розмірі 15000 грн., доданих до матеріалів справи ордеру № 1345375, Договору про надання правничої допомоги № 199 від 19.03.2024 року, Детальному опису робіт від 10.04.2024 року, Додаткової угоди № 1 від 30.12.2024 року, платіжних квитанцій, та остаточного розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 32600 грн. знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, однак підлягають частковому задоволенню пропорційно задоволеним позовним вимогам./а.с.130/

У разі часткового задоволення позову витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позовні вимоги позивача було задоволено частково в розмірі 70789,77 грн., пропорційно задоволеним позовним вимогам підлягає до стягнення з відповідача сума витрат на правничу допомогу в розмірі 12714 грн.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відшкодування судових витрат понесених позивачем пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає суму 1187,85 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст. 509, 525, 526, 530, 549,536, 599, 611,1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» ( , 03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.100) заборгованість за тілом кредиту у розмірі 70789 /сімдесят тисяч сімсот вісімдесят дев`ять/ гривень 77 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» ( , 03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.100) судовий збір в розмірі 1187,85 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» ( , 03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.100) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати на правничу допомогу в розмірі 12714 /дванадцять тисяч сімсот чотирнадцять/ гривень 00 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 13.03.2025 року.

Суддя М. В. Гниличенко