Справа № 703/6244/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Биченка І.Я.,

за участю

секретаря судового засідання Литвин Г.Т.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Сміла заяву відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі №703/6244/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Смілянська міська рада, про поділ в натурі нежитлового приміщення з господарськими будівлями і спорудами, припинення частки у спільній власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 , у якому, з урахуванням уточнень, просить поділити в натурі між ним та відповідачем нежитлове приміщення лазні з підвалом, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , припинити право спільної часткової власності на це майно та визначити порядок користування земельною ділянкою, на якій розміщене вказане нерухоме майно.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 лютого 2025 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Виділено в натурі ОСОБА_3 та визнати за ним право власності на нежитлове приміщення лазні із підвалом до складу якої входять будівлі під літерою «А-1» приміщення: №19 коридор, загальною площею 15,1 м2; №20 коридор, загальною площею 3,8 м2; №22 кабінет, загальною площею 17,7 м2; №23 кабінет, загальною площею 10,2 м2; №15 мийна, загальною площею 58,3 м2; №18 комора, загальною площею 49,6 м2; а в підвальному приміщенні: п/д №4 підвал, загальною площею 3,1 м2; п/д №5 підвал, загальною площею 85,6 м2; п/д №7 підвал, площею 6,0 м2, що становить в загальній площі 249,4 м2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (колишня назва АДРЕСА_1 на земельній ділянці під кадастровим номером :01:004:0281.

Виділено в натурі ОСОБА_2 та визнано за нею право власності на нежитлове приміщення лазні із підвалом до складу якої входять в будівлі під літерою «А-1» приміщення: №2 коридор, загальною площею 44,7 м2; №3 кабінет, загальною площею 7,4 м2; №4 кабінет, загальною площею 8,5 м2; №5 коридор, загальною площею 7,2 м2; №6 - туалет, загальною площею 2,7 м2; №7 кабінет, площею 8,2 м2; №8 кабінет, площею 8,5 м2; №9 коридор, площею 4,4 м2; №10 передбанник, загальною площею 52,1 м2; №12 мийна, загальною площею 57,6 м2; №13 кімната відпочинку, загальною площею 21,2 м2; №14 кімната відпочинку, загальною площею 22,1 м2; №21 кабінет, загальною площею 6,4 м2. В будівлі під літерою «а-7» приміщення: №11 парна, загальною площею 18,6 м2. В будівлі під літерою «а-5»: приміщення: №16 приміщення для зберігання води, загальною площею 19,4 м2; №17 комора, загальною площею 8,9 м2. В будівлі під літерою «а-6»: приміщення №1 - передпокій, загальною площею 22,1 м2. В підвальному приміщенні: п/д №1 сходова клітка, загальною площею 5,4 м2; п/д №2 підвал, загальною площею 50,3 м2; п/д №3 підвал, загальною площею 18,3 м2; п/д №6 підвал, загальною площею 25,6 м2, що становить в загальній площі 419,6 м2 та на надвірні споруди сарай (тимчасовий) під літ. «З», навіс під літ. «I» та огорожа №1, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (колишня назва АДРЕСА_1 на земельній ділянці під кадастровим номером :01:004:0281.

Припинити право спільної часткової власності між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на нежитлове приміщення лазні з підвалом, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 (колишня назва АДРЕСА_1 .

У задоволенні позовних вимог в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовлено.

27 лютого 2025 року відповідач надала суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача понесених витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 3 березня 2025 року призначено розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення до розгляду.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача надав суду клопотання в якому подану відповідачем заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу просив залишити без розгляду, оскільки така подана з пропуском строку, встановленого ст.141 ЦПК України. Розгляд справи просив проводити без його участі та участі позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явилася.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував, що дійсно відповідач пропустила строк звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат. Однак вказав, що такий строк потрібно обчислювати з 25 лютого 2025 року, саме з моменту одержання судового рішення в електронному кабінеті. Клопотання про поновлення строку не заявляв.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи в межах поданого представником позивача клопотання, приходить до наступного.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст.141ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14- 382цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі №817/1889/17.

Велика Палата Верховного Суду, приймаючи додаткову постанову від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, залишила без розгляду заяву відповідачки про стягнення понесених нею витрат на професійну правничу допомогу з огляду на пропуск нею строку для подання доказів понесених витрат. При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у своєму клопотанні відповідачка не просила поновити пропущений процесуальний строк та не вказала про поважність причин його пропуску, що є підставою для застосування частини восьмої статті 141 ЦПК України.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (стаття 126, частина перша статті 127 ЦПК України).

Отже, нормами ЦПК України визначений порядок звернення до суду із відповідною заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, який передбачає умову подання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а також відповідних доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Про необхідність дотримання вказаного ч.8 ст.141 ЦПК України порядку подання доказів неодноразово вказував Верховний Суд.

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Так, розгляд вказаної справи здійснювався за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, представники сторін безпосередньо брали участь судових засіданнях, заявляли клопотання та подавали докази, що стосувалися суті спору.

До закінчення судових дебатів представник відповідача адвокат Петренко В.М. заявив, що докази понесення судових витрат відповідачкою для їх компенсації шляхом постановлення додаткового рішення надасть суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

24 лютого 2025 року учасники справи отримали судове рішення, що підтверджується довідкою про доставку рішення до електронного кабінету.

Заяву про ухвалення додаткового рішення відповідач подала до суду 27 лютого 2025 року. При цьому представник відповідача зазначив, що відповідач не пропустила строк на подання такої заяви, оскільки повний текст рішення сторона відповідача отримала 25 лютого 2025 року.

Суд зауважує, що визначений ч.8 ст. 141 ЦПК України п`ятиденний процесуальний строк для подання стороною доказів понесення судових витрат не пов`язаний із часом виготовлення судом повного тексту судового рішення, оскільки право сторони на відшкодування таких витрат залежить не від змісту чи мотивів судового рішення, а лише від розміру задоволених судом вимог.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_2 пропустила строк для подання доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу встановлених ст.141 ЦПК України. Клопотання про поновлення цього строку та обґрунтування поважності причин його пропуску відповідачка та її представник не заявляли, відтак суд дійшов висновку про залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду.

Керуючись ст.89, 134, 137, 141, 260-261, 270 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі №703/6244/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Смілянська міська рада, про поділ в натурі нежитлового приміщення з господарськими будівлями і спорудами, припинення частки у спільній власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складання.

Суддя І.Я.Биченко