Провадження № 2-др/686/33/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

05 березня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Продана Б.Г., за участю секретаря судового засідання Боднар А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому заяву ОСОБА_1

про стягнення витрат на професійну правничу допомогу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17 лютого 2025 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 166 298 грн. 26 коп. матеріальної шкоди, 1 000 грн. моральної шкоди, 3 000 грн. витрат за проведення експертизи та 1 892 грн. 98 коп. судового збору. Решту позовних вимог залишено без задоволення.

Однак, при постановленні рішення 17 лютого 2025 року судом не вирішено повністю питання про судові витрати, оскільки у представником відповідача зазначалось, що розмір витрат на правничу допомогу та докази будуть подані в строк, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

ОСОБА_1 просить винести додаткове рішення, яким стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. з ОСОБА_2 , мотивуючи заяву тим, що у зв`язку із відмовою позивача виплатити різницю між фактичною шкодою та страховим відшкодуванням, він змушений був звертатись за правничою допомогою до адвоката.

Сторони повідомлялись про час та місце вирішення питання щодо прийняття додаткового рішення, про що свідчать матеріали справи, їх неявка не перешкоджає розгляду питання по суті.

Представник відповідача надав до суду клопотання, в якому просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу з огляду на їх співмірність зі складністю справи до 3 000 грн.

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Згідно ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Як вбачається із матеріалів справи, інтереси позивача ОСОБА_1 в суді представляв адвокат Мєдвєдєв В.В., що діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 11 травня 2024 року, ордеру серії АО №1135756 від 21.07.2024 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Як вбачається з квитанцій про сплату коштів, акту приймання-передачі наданих послуг від 17.02.2025 року до договору від 11.05.2024 року, адвокатом надана замовнику ОСОБА_1 правова допомога на суму 20 000 грн.

Відтак загальна сума витрат на професійну правничу допомогу понесених ОСОБА_1 у зв`язку із розглядом вказаної справи складає 20 000 грн.

Разом з тим, за змістом ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, в позовній заяві ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 189 298,26 грн. матеріальної та моральної шкоди.

Проте рішенням суду від 17 лютого 2025 року позовну заяву задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 170 298,26 грн., в решті позову відмовлено.

Тобто, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено на 89,96 % від заявлених позовних вимог (170298,26*100:189298,26).

Відтак, розмір витрат на правову допомогу, понесених позивачем ОСОБА_1 цій справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог складає 17 992,00 грн. (20000*89,96:100).

Однак, представником відповідача подано заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3 000 грн., оскільки заявлена позивачем сума є неспівмірною зі складністю справи та дійсною необхідністю понесення таких витрат.

Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, суд зауважує, що чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

В питанні критеріїв слід згадати висновки Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц. Суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні висновки містить додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19.

Висновками у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Зокрема Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Під час вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд у кожному конкретному випадку виходить із фактичних обставин окремо взятої справи, її доказової бази, ураховує складність справи, обсяг і складність виконаної адвокатом роботи, значимість таких дій у справі із дотриманням принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру. Без дотримання зазначених вимог рішення суду не може вважатися законним і справедливим. Постанова Касаційного цивільного суду Верховного суду від 07.08.2024 року у справі №686/18768/22.

Суд вважає, що у цій справі вимога відповідача про компенсацію йому витрат на професійну правничу допомогу під час судового розгляду справи в розмірі 20 000 грн. (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 17 992,00 грн.) не повністю відповідає критеріям реальності та співмірності зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Враховуючи наведене, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 , як і клопотання представника відповідача, необхідно задовольнити частково та стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн., в решті слід відмовити.

Так, суд приходить до висновку, що сума витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 17 992,00 грн.), є завищеною щодо іншої сторони спору, із врахуванням складності справи та обсягу виконаної адвокатом роботи, а також дійсної необхідності понесення таких витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 265, 268, 270 ЦПК України,

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, - задовольнити частково.

Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, - задовольнити частково.

Доповнити резолютивну частину рішення від 17.02.2025 року, додатково зазначивши:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Додаткове рішення виготовлено 12.03.2025 року.

Суддя: