Провадження №: 2/336/753/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Савеленко О.А., розглянувши в порядку письмового спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» Титаренко В.В. звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

За змістом позову, 24.02.2021 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014- RO-82-79469746, відповідно до якого Банк відкрив поточний рахунок для виплат в гривні на ім`я ОСОБА_1 та здійснював його розрахунково-касове обслуговування у відповідності до правил та тарифів Банку на ведення та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб. Договір. підписано за допомогою Електронного підпису відповідача. Відповідачу був наданий кредит в сумі 26 619,34 грн. строком на 72 місяці. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за фіксованою процентною ставкою 52,90% річних за користування кредитом. 20.12.2022 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F, за умовами якого ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 014- RO-82-79469746. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на дату відступлення права вимоги виникла заборгованість в сумі 42 696,88 грн., з яких 35 072,28 грн., 7624,60 грн. заборгованість за відсотками.

Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 014- RO-82-79469746 в сумі 42 696,88 грн., з яких 35 072,28 грн.- заборгованість за кредитом; 7624,60 грн. заборгованість за відсотками та судові витрати.

Ухвалою судді від 22.11.2024 відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками (позивачем) були направлені поштою.

У визначений судом строк відповідно до ст. ст. 191, 278 ЦПК України, відзив на позов не подано, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній доказів.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання, в розумінні положень ст.279 ЦПК України, не надходило.

З`ясувавши обставини справи, суд прийшов до наступного.

24.02.2021 між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 підписано заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-79469746, за умовами якої Банк надав відповідачу кредит в сумі 26 619,34 грн., шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти (п. 1.2). Метою наданого кредиту є: 24 000 грн. - для придбання товарів для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, 2619,34 грн. для оплати відповідачем страхового платежу (п.1.2.1.1, 1.2.1.2). Кредит надано строком на 48 місяців з 24.02.2021 (п.1.2.2). За користування кредитом визначено фіксовану процентну ставку 52,90% річних (п.1.2.3). З умовами договору, а також з графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (а.с.7), паспортом споживчого кредиту (а.с.8) відповідач ознайомився та погодився, що засвідчив електронним підписом (а.с.5-6).

До позовної заяви додано підписаний відповідачем ОСОБА_1 опитувальник для клієнта фізичної особи (а.с.10).

24.02.2021 відповідачем підписано заяву № № 014-RO-82-79469746 на приєднання до договору добровільного страхування життя (а.с.9).

Згідно з випискою по рахунку відповідача ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, 24.02.2021 на рахунок відповідача були зараховані кредитні грошові кошти в сумі 26 619,34 грн, відбувалось часткове погашення кредиту та відсотків (а.с.13-17).

Відповідач обов`язки щодо повернення кредитним коштів не виконав, у зв`язку з чим станом на 20.04.2023 виникла заборгованість в сумі 42696,88 грн., яка складається з: 35 072,28 грн., 7624,60 грн. заборгованість за відсотками (а.с.18).

20.12.2022 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F, за умовами якого ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 014- RO-82-79469746 (а.с.19-25, 26-28,29).

Як вбачається з матеріалів справи договір про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F укладений 20.12.2022

Пунктом 5.1 даного договору визначено, що не пізніше 180 календарних днів з дати відступлення зазначених у відповідному реєстрі боржників прав вимоги первісний кредитор зобов`язався передати, а новий кредитор прийняти відповідну документацію, а саме кредитні договори з додатками.

Згідно повідомлення АТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с.24) датою відступлення є 20.04.2023.

Відповідачу було направлено письмову вимогу від 21.05.2024, у якій зазначено про відступлення права та необхідність виконання зобов`язання за укладеним з АТ «Райффайзен Банк» кредитним договором № 014- RO-82-79469746 (а.с.31,32).

Відповідачем вказана вимога була проігнорована та погашення заборгованості не здійснено.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як встановлено у ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Частиною 1 ст.633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження надання правничої допомоги представником позивача суду надано договір № 14/06/2023 про надання правничої допомоги від 14.06.2023, ордер на надання правничої допомоги, згідно з якими правова допомога ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» надавалась адвокатом Титаренко В.В..

Згідно з додатком № 1 до договору, адвокатом надано наступні послуги: аналіз судової практики та законодавства 400 грн., аналіз матеріалів, отриманих від клієнта 400 грн., підготовка позовної заяви, відправлення документів до суду 600 грн, всього 1400 грн. Що також підтверджується замовленням № 690, актом виконаних робіт від 08.08.2024, платіжною інструкцією № 1918.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1400 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 3028 гривень.

Керуючись ст. ст. 16, 525, 526, 530, 611, 612, 629, 1054,1077, 1078, 1081, 1082 Цивільного кодексу України, ст. ст. 13, 141, 263, 265, 272, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 014- RO-82-79469746 станом на 20.04.2023 в сумі 42 696 (сорок дві тисячі шістсот дев`яносто шість) гривень 88 копійок, з яких 35072 (тридцять п`ять тисяч сімдесят дві) гривні 28 копійок заборгованість за кредитом, 7624 (сім тисяч шістсот двадцять чотири) гривні 60 копійок заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» витрати по оплаті судового збору у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1400 (одна тисяча чотириста) гривень.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37/41, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. А. Савеленко

13.03.25