Справа № 485/287/25
Провадження №2/485/178/25
РІШЕННЯ

іменем України

13 березня 2025 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Яворського С.Й.,

секретар судового засідання Камінський Б.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватно- орендного сільськогосподарського підприємства "Куйбишевське" про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості

встановив:

10 лютого 2025 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ПОСП "Куйбишевське" про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості, в якому позивачка просить розірвати договір оренди землі від 01 січня 2014 року, укладений між нею та ПОСП "Куйбишевське" (код ЄДРПОУ- 00857806), який був зареєстрований у ДРРП 18.03.2016 року, номер запису- 13806440, та стягнути з відповідача заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі- 10108 грн. за 2022 рік, 12 807 грн. за 2023 рік, 13 447 грн. за 2024 рік, а всього- 36 362 грн.

Позовна заява мотивована тим, що позивачка є власницею земельної ділянки площею 3,0028 га (кадастровий номер :02:000:0044) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Горохівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області.

01 січня 2014 року між ОСОБА_2 та ПОСП «Куйбишевське» укладено Договір оренди землі, згідно якого, земельну ділянку площею 3,0028 га кадастровий номер- :02:000:0044 передано в оренду на строк- по 31.12.2020 року.

08 липня 2021 року між Позивачкою та Відповідачем укладено Додаткову угоду про внесення змін до Договору оренди землі від 01.01.2014р. відповідно до якої, пункт 3.1 Договору викладено в наступній редакції: Договір укладено на строк: по 31.12.2027 року.

Відповідно до п.4.1 Договору орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 4% нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що складає 3 341 грн. (три тисячі триста сорок один) 57 коп. за календарний рік (річна орендна плата).

п.4.7. Договору передбачено, що орендна плата за поточний рік індексується шляхом множення річної орендної плати зазначеної в п.4.1. Договору.

Згідно п.4.4. Договору Орендна плата нараховується та виплачується Орендодавцеві у строк з 01 листопада до 31 грудня відповідного року.

Відповідно до п.9.4.4 Договору Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі виплачувати Орендодавцюорендну плату на умовах передбачених цим договором.

За розрахунками позивачки, загальна сума простроченої заборгованості за період з 2022 по 2024 роки становить 36 362 грн. (10108 грн. за 2022 рік, 12 807 грн. за 2023 рік, 13 447 грн. за 2024 рік). Крім того, Орендар не відповідав на телефонні дзвінки, ігнорував її вимоги про сплату орендної плати в повному обсязі.

Враховуючи викладене, позивачка вважає, що існують законні підстави для стягнення з відповідача заборгованості зі сплати орендної плати та розірвання договору оренди землі через систематичне порушення строків її виплати.

07.03.2025р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Згідно відзиву на позовну заяву відповідач в задоволенні позову просить відмовити. Щодо вимог про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати не заперечує.

Однак, зазначає, що Відповідач не отримував жодних звернень на електронну пошту або ж на офіційну адресу місцезнаходження. Також, Ухвалами Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.02.2023 та 10.10.2023 року накладено арешт в рамках кримінального провадження № 0001076, зокрема на банківські рахунки та грошові кошти ПОСП «КУЙБИШЕВСЬКЕ», у зв`язку з чим всі рахунки підприємства заблоковані, та Відповідач позбавлений можливості належним чином здійснювати свою господарську діяльність. Слідчим відділом СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, процесуальне керівництво здійснюється Миколаївською обласною прокуратурою вже більше ніж два роки. За цей час представниками ПОСП «КУЙБИШЕВСЬКЕ» неодноразово було скеровано клопотання до суду щодо зняття часткового арешту з рахунків ПОСП «КУЙБИШЕВСЬКЕ», будь-які спроби оскарження залишись безрезультатними.

25.05.2023р. ПОСП «Куйбишевське» зверталось до начальника Горохівської сільської військової адміністрації із заявою, в якій зокрема зазначалось, що обстеження земельних ділянок (в тому числі земельної ділянки :02:000:0044 яка належить ОСОБА_1 ) в межах Горохівської об`єднаної територіальної громади операторами протимінної діяльності проведено не було, що унеможливлює використання цих земельних ділянок за цільовим призначенням.

Відповідач вважає вищевикладені обставини форс-мажорними в розумінні чинного законодавства України, та відповідно до розділу 14 «Непереробна сила» договору оренди землі.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Позивач в позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі.

Представник відповідача у відзиві на позов просив розгляд справи без їх участі.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про шлюб виданого Снігурівським відділом ДРАЦС у Баштанському районі Миколаївської області 23.12.2023р. серія НОМЕР_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. Прізвище дружини (позивачки) після реєстрації- " ОСОБА_4 ".

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3.0028 га, яка розташована за адресою: Миколаївська область, Снігурівський район с/рада Горохівська, кадастровий номер :02:000:0044, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власност.і (а.с.7)

01 січня 2042 року між ОСОБА_2 в особі представника за законом у відповідності до ст.242 ЦК України- ОСОБА_5 (батько) та ПОСП "Куйбишевське" укладено Договір оренди землі (далі Договір), згідно із яким орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення кадастровий номер- :02:000:0096, яка розташована на території Горохівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. (а.с.8-10)

08.07.2021 року між ОСОБА_2 , та ПОСП «Куйбишевське» була укладена додаткова угода до Договору оренди землі від 01.01.2014р. за якою п.3.1 Договору викладено в наступній редакції: "Договір укладено на строк по 31.12.2027 року".

Відповідно до п.п. 1.1, 2.1 Договору оренди землі від 01.01.2014, Орендодавець передає а Орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну сільськогосподарського прижзначення, кадастровий номер- :02:000:0044, яка розташована на території Горохівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області.

п.2.4. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 83 539 (вісімдесят три тисячі п`ятсот тридцять дев`ять) грн. 18 коп..

п.3.1. згідно Додаткової угоди від 08.07.2021р.- Договір укладено на строк по 31.12.2027 року.

п.4.1. За користування земельною ділянкою Орендар виплачує Орендодавцю орендну плату в розмірі 4 (чотири) % від зазначеної в п.2.4 цього Договору, а саме 3 341 грн. (три тисячя триста сорок один) 57 коп.

п.4.4. Річна орендна плата нараховується та виплачується Орендодавцеві у строк з 01 листопада по 31 грудня відповідного року.

п.4.6. Орендна плата сплачується після утримання податку з доходів фізичних осіб та інших податків, зборів, обов`язкових платежів які повинен утримати Орендар при виплаті орендної плати за за землю Орендодавцю згідно діючого законодавства.

Відповідно до п. 12.10. дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання Орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи- Орендаря; його розірвання за згодою сторін; внаслідок випадкового знищення чи пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню; в інших випадках передбачених законом.

Згідно із п.12.11. Відмова від цього договору, або його розірвання в односторонньому порядку не допускається за винятком випадку, зазначеного у п.12.12. цього Договору.

п.12.12 На протязі першихї п`яти років дії цього Договору Орендар має право відмовитись від цього Договору письмово попередивши про це Орендодавця не пізніше, ніж за шість місяців до дати припинення договору.

п.13.1. У випадку порушення умов цього Договору винна сторона несе відповідальність передбачену цим Договором та діючим законодавством України., у тому числі сторона зобов`язана компенсувати постраждалій стороні завдані збитки.

п.14.1 Сторони звільняються від відповідальності по Договору або у зв`язку з ним через обставини, що є наслідком непереборної сили.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір оренди землі -це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, а приписи статей 24, 25 цього Закону визначають права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди і своєчасного внесення орендної плати, а також право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт (абзац п`ятий частини першої статті 24 Закону України «Про оренду землі»).

Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт (частина друга статті 25 Закону України «Про оренду землі»).

Що стосується несплати відповідачем орендної плати за 2022, 2023, 2024 роки.

Як вже зазначалось вище, між сторонами виникли договірні відносини, які викладені в Договорі оренди землі від 01.01.2014 року та Додатковій угоді від 08.07.2021 року.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів неналежного виконання відповідачем даного договору до 2022 року.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).

Частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжувався відповідними указами Президента України та діє на даний час.

В зв`язку із запровадження на території України Указом Президента України № 64 від 24 лютого 2022 року воєнного стану, Торгово-промисловою палатою України (далі - ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань.

Отже, орендар повинен довести факт, що він опинився в ситуації неможливості виконання договірних зобов`язань, або ж виконання договірних зобов`язань внаслідок військової агресії було практично неможливим (через активні воєнні дії, тимчасову окупацію засміченням вибухонебезпечними предметами земельної ділянки, що є предметом договору), це допоможе уникнути відповідальності за порушення договірних зобов`язань.

Відповідно дочастини 1статті 614ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявностіїї вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до системного аналізу глави 58 ЦК України оренда земельної ділянки є різновидом найму майна, а тому загальні положення про найм (оренду) застосовуються до регулювання відносин з найму (оренди) земельної ділянки, якщо інші правила не передбачено спеціальним Законом. Положення Закону України «Про оренду землі» не забороняють застосування до відносин з оренди землі наведених загальних положень, викладених в статті 762 ЦК України (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 399/935/16-ц (провадження № 61-304св17)).

Згідно з положеннями частини шостої статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Обставини, зазначені у нормі частини шостої статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1364, якою визначено механізм формування єдиного переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Актуальний перелік таких територій затверджений наказом Мінреінтеграції від 22 грудня 2022 року № 309, згідно з якою Горохівська сільська територіальна громада Баштанського району Миколаївської області, на території якої розташована спірна земельна ділянка, з 19 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року перебувала під тимчасовою окупацією, а наразі належить до територій можливих бойових дій.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) у кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто, критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що належними, достатніми та допустимими доказами відповідачем доведено факт неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин, а саме існування форс-мажорних обставин, які перешкоджали йому виконати передбачений договором сторін обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2022 рік, оскільки земельна ділянка, що розташована на території, яка, в період з 19 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року перебувала під тимчасовою окупацією, тому в 2022 році орендар значною мірою був позбавлений можливості використовувати спірну земельну ділянку для отримання доходів, в 2022 році орендар не провів посівну кампанію та кампанію щодо збору врожаю.

За таких обставин суд вважає обґрунтованими доводи відзиву щодо відсутності вини відповідача у невиконанні обов`язку щодо виплати орендної плати за 2022 рік за договором оренди земельної ділянки.

Умовами п. 14.1. Договору передбачено, що сторони, звільняються від відповідальності по Договору або в зв`язку з ним через обставини що є наслідком непереборної сили.

Відповідно до ч.6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Враховуючи вищезазначені судом обставини те, що земельна ділянка позивача не могла використовуватись відповідачем відповідно до умов договору оренди, у зв`язку окупацією населених пунктів та активними бойовими діями, відповідач звільняється від сплати орендної плати за 2022 рік

Незважаючи на вищевказані обставини, згідно Договору оренди землі, Відповідач зобов`язаний був нарахувати та сплатити орендодавцю орендну плату за 2023 та 2024 роки.

Слід зазначити, що відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на факт неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин, а саме існування форс-мажорних обставин, які перешкоджали йому виконати передбачений договором сторін обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2023 та 2024 роки.

Відповідно п. 289.1 Податкового кодексу України для визначення розміру земельного податку та орендної плати земель державної або комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право, на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Відповідно до Договору оренди землі орендна плата за весь об`єкт оренди становить 4 відсотки нормативно грошової оцінки земельної ділянки, та складає 3 341,57 грн. за рік (83 539, 18 грн./100 Х 4).

Згідно п.4.7. Договору Орендна плата за поточний рік індексується шляхом множення річної орендної плати, зазначеної в п.4.1. цього Договору, на коефіцієнт Кі, що визначається за формулою: Кі= І+ (1/100-1.12), де І- індекс інфляції року, що передує поточному. Якщо значення КІ не перевищує 1 (один), індексація не проводиться.

Коефіцієнт індексації нормативно грошової оцінки (НГО) визначає центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (п. 289.3 ПКУ) Таким органом є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Коефіцієнт індексації НГО має визначатися на підставі індексу споживчих цін за попередній рік за формулою:

Кi = І:100, де

І індекс споживчих цін за попередній рік.

Згідно данних Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (https://land.gov.ua/derzhgeokadastr-povidomlyaye-pro-indeksacziyu-normatyvnoyi-groshovoyi-oczinky-zemel-za-2024-rik/) Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель у розрізі років становить: 1996 рік 1,703; 1997 рік 1,059; 1998 рік 1,006; 1999 рік 1,127; 2000 рік 1,182; 2001 рік 1,02; 2005 рік 1,035; 2007 рік 1,028; 2008 рік 1,152; 2009 рік 1,059; 2010 рік 1,0; 2011 рік 1,0; 2012 рік 1,0; 2013 рік 1,0; 2014 рік 1,249; 2015 рік 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) і 1,2 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); 2016 рік 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,06 (для земель несільськогосподарського призначення); 2017 рік 1,0; 2018 рік 1,0; 2019 рік 1,0; 2020 рік 1,0; 2021 рік 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,1 (для земель несільськогосподарського призначення); 2022 рік 1,0 (для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) та 1,15 (для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь), 2023 рік 1,051 (зазначений коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується для всіх категорій земель і видів земельних угідь).

Таким чином, сума заборгованості відповідача по договору оренди складає:

за 2023 рік- 3 341,57 х 1.249 х 1.2= 5 008.3 грн.;

за 2024 рік- 3 341,57 х 1.249 х 1.2 х 1.051 = 5 263.8 грн.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості по орендній платі судом до уваги не береться, оскільки такий не грунтується на вимогах Закону.

Що стосується питання утримання із суми орендної плати податку на доходи фізичних осіб.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковим кодексом України (далі - ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпунктів 164.1.1 та 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом; загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

У підпункті 164.2.5 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до вимог підпункту 170.1.2 пункту 170.1 статті 170 ПК України податковим агентом платника податку - орендодавця під час нарахування доходу від надання в оренду об`єктів нерухомості, інших, ніж зазначені в підпункті 170.1.1 цього пункту (включаючи земельну ділянку, що знаходиться під такою нерухомістю, чи присадибну ділянку), є орендар.

При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу за повний чи неповний місяць оренди. Мінімальна сума орендного платежу визначається за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України, виходячи з мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомості з урахуванням місця її розташування, інших функціональних та якісних показників, що встановлюються органом місцевого самоврядування села, селища, міста, на території яких вона розташована, та оприлюднюється у спосіб, найбільш доступний для жителів такої територіальної громади. Якщо мінімальну вартість не встановлено чи не оприлюднено до початку звітного (податкового) року, об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеного в договорі оренди.

За визначенням підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно з підпунктом 170.1.4 пункту 170.1 статті 170 ПК України доходи, зазначені у підпунктах 170.1.1-170.1.3 цього пункту, оподатковуються податковим агентом під час їх виплати за їх рахунок.

Абзацом «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України передбачено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Підпунктом 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 ПК України встановлено, що платником податку є податковий агент.

Отже, при сплаті орендних платежів саме фізичній особі платник податків виступає податковим агентом, на якого покладається обов`язок з обчислення, декларування, утримання та перерахування з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) фізичній особі, податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Доходи, від надання в оренду (суборенду) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) за ставкою 18 % (п. 167.1 ст. 167 ПКУ).

Крім того, такі доходи підлягають оподаткуванню військовим збором. Ставка збору становить 1,5 % від об`єкта оподаткування, визначеного пп. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу XX ПК (пп. 1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Отже, доходи фізичної особи від здавання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю оподатковуються військовим збором за ставкою 1,5 відсотка та податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18 %.

Враховуючи вищенаведене, сума заборгованості зі сплати орендної плати, яка підлягає стягненню на користь Позивачки за відрахуванням податків та зборів, передбачених чинним законодавством, розраховуватиметься наступним чином:

- за 2023 рік- 5 008.3 грн.- 19.5% = 4 031.7 грн.;

- за 2024 рік- 5 263.8 грн.- 19.5% = 4 237.3 грн.

Суд, визнає частково обґрунтованими вимоги Позивачки щодо стягнення заборгованості з орендної плати за 2023, 2024 роки, оскільки відповідач не надав доказів належного виконання свого обов`язку щодо її сплати. Отже з відповідача на користь Позивачки слід стягнути заборгованість з орендної плати за землю в розмірі 8 269 грн (вісім тисяч двісті шістдесят дев`ять грн, що складається з заборгованості за 2023 рік в сумі 4 031,7 грн. та за 2024 рік в сумі 4 237,3 грн.

Щодо розірвання договору оренди землі

Підстави припинення договору оренди землі - це законодавчо закріплені обставини, які передбачають припинення договірних відносин.

Відповідно до спеціальної норми частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як «систематичність» та «несплату», зокрема, орендної плати.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року у справі № 616/292/17, від 08 травня2024 року у справі № 629/2698/23; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 922/367/21, від 04 липня 2023 року у справі № 906/649/22, від 20 лютого 2024 року у справі № 917/586/23, від 02 квітня 2024 року у справі № 922/1165/23 та інші).

Щодо поняття «несплата», вжите у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України, то його потрібно розуміти саме як повну несплату орендної плати.

Таким чином, зважаючи на систематичне невиконання Відповідачем обов`язку щодо сплати орендної плати за 2023 та 2024 роки, за Договором оренди земельної ділянки, який укладений між сторонами та діяв впродовж вказаного періоду часу, суд дійшов висновку про необхідність розірвання договору оренди та стягнення заборгованості, у зв`язку з чим позов слід задовольнити частково.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому суд визначає пропорційність судового збору саме щодо вимоги майнового характеру, оскільки лише в даній частині позов задоволено частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.12, 13, 81, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Приватно- орендного сільськогосподарського підприємства "Куйбишевське" про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Розірвати договір оренди землі від 01 січня 2014 укладений між ОСОБА_6 та Приватно- орендним сільськогосподарським підприємством "Куйбишевське", який був зареєстрований у ДРРП 18.03.2016 року, номер запису- 13806440, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0044.

Стягнути з Приватно- орендного сільськогосподарського підприємства «Куйбишевське» (код ЄДРПОУ- 00857806) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 заборгованість з орендної плати за землю в розмірі 8 269 (вісім тисяч двісті шістдесят дев`ять грн.), що складається із заборгованості за 2023 рік в сумі 4031.7 грн., та за 2024 рік- в сумі 4237.3 грн.

Стягнути з Приватно- орендного сільськогосподарського підприємства «Куйбишевське» () на користь ОСОБА_1 , РНОКПП- НОМЕР_2 , судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1 486 (тисяча чотириста вісімдесят шість) грн. 60 коп.

Врешті позову відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Миколаївського апеляційного суду.

Сторони по справі:

Позивачка- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації- АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_2 ;

Відповідач- ПОСП "Куйбишевське", ЄДРПОУ- 00857806, місце знаходження- 57332, Миколаївська обл. Баштанський р-н. с.Калинівка

Дата складення повного судового рішення - 13.03.2025 року.

Суддя С. Й. Яворський