Номер провадження: 22-ц/813/1650/25
Справа № 511/92/24
Головуючий у першій інстанції Панчук А. І.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.

суддів: Кострицького В.В., Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 травня 2024 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Роздільнянська багатопрофільна лікарня» Роздільнянської міської ради про визнання неправомірною бездіяльність відповідача,

встановив:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним вище позовом у якому просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненаданні відповіді на його заяву від 10.11.2023 р. у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян»; зобов`язати відповідача надати відповідь на його заяву від 10 листопада 2023 року у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян».

Позовні вимоги обґрунтовано тим що, позивач ОСОБА_2 10.11.2023 року звернувся до відповідача КНП «Роздільнянська багатопрофільна лікарня» Роздільнянської міської ради із заявою у якій просив:

1.Надати довідку про суму нарахованої та виплаченої йому заробітної плати за період роботи на підприємстві з 03.06.2010 року по 15.04.2011 року;

2.Надати належним чином засвідчені копії документів на підставі яких йому нараховувалась заробітна плата за період роботи на підприємстві з 03.06.2010 по 15.04.2011 року;

3.Повідомити причини не нарахування та не виплати йому заробітної плати за травень і жовтень 2010 року із наданням належним чином засвідчених копій підтверджуючих документів;

4.Вчинити дії із нарахування та сплати ЄСВ на його загальнообов`язкове державне страхування за травень і жовтень 2010 року, надавши відповідне підтвердження вчинених дій;

5.Про результати розгляду цієї заяви повідомити його письмово, рекомендованим листом.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 травня 2024 року вказаний вище позов ОСОБА_1 , на підставі п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України, залишено без розгляду.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 травня 2024 року , а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що відповідачем не у повній мірі були виконані вимоги його заяви від 10.11.2023 року. Крім того, судом першої інстанції помилково було застосовано п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України, яка у даному випадку не підлягала застосуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу КНП «Роздільнянська багатопрофільна лікарня» Роздільнянської міської ради, заперечуючи проти доводів та вимог апеляційної скарги, наполягає на законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали суду, з викладених у ній мотивів. Також, відповідач зазначає про безпідставність та суперечливість позовних вимог ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представник КНП «Роздільнянська багатопрофільна лікарня» Роздільнянської міської ради адвокат Кулик О.В., заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, наполягав на законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали суду.

Позивач будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржуване судове рішення без змін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, апеляційний суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не відповідає вказаним нормам, з огляду на таке.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, керувався п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України, і виходив з того, що відповідачем по справі в добровільному порядку були виконані вимоги позивача, а саме надано відповідь на подану ним 10 листопада 2023 року заяву, у порядку передбаченому Законом України "Про звернення громадян", тому суд вважав є підстави для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду помилковим, з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Отже, зважаючи на обґрунтування судом першої інстанції залишення без розгляду позову ОСОБА_1 добровільним виконанням відповідачем вимог позову, колегія виснує про безпідставність застосування судом п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Дійсно, у випадку коли предмет спору став відсутнім після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, на стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають низку передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема на: залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 31 липня 2023 року праві № 335/8285/22.

Дійсно, статтею 257 ЦПК України визначено підстави за яких суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, проте у переліку таких відсутня підстава «урегулювання спору у добровільному порядку».

Колегія суддів зауважує, що передбачені законом процесуальні можливості припинити подальший розгляд справи, зокрема, шляхом залишення позову без розгляду, пов`язані безпосередньо із волевиявленням позивача, про що свідчить зміст п. 5 ч.1 ст. 257 ЦПК України, відповідно якого, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Добровільне виконання відповідачем вимог позовної заяви має правове значення у випадку, якщо така подія відбулась до подачі позивачем відповідного позову та має наслідком закриття провадження у справі на підставі пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, зі змісту якої убачається, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору, проте, як убачається з матеріалів справи, відповідач КНП «Роздільнянська багатопрофільна лікарня» Роздільнянської міської ради, звертаючись до суду із заявою про залишення позову без розгляду, обґрунтував таку виконанням вимог ОСОБА_1 після відкриття провадження у цій справі.

Отже, оскільки жоден із визначених ст. 257 ЦПК України процесуальних випадків не настав, зокрема матеріали справи не містять заяви ОСОБА_1 про залишення його позову без розгляду колегія суддів виснує, що помилковим та таким, що є непропорційним втручанням у захищене гарантіями ст. 4 ЦПК України та ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. право на доступ до суду, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Окремо колегія суддів, погоджуючись із доводами апеляційної скарги, зауважує про невідповідність змісту наданої відповідачем КНП «Роздільнянська багатопрофільна лікарня» Роздільнянської міської ради 23.04.2024 року позивачу ОСОБА_2 відповіді питанням, які останній ставив у своїй заяві від 10 листопада 2023 року.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена без додержання норм процесуального права.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на вказане, колегія суддів доходить висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування оскаржуваної ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Судовий збір підлягає відшкодуванню за наслідками розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 травня 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2025 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький