Номер провадження: 22-ц/813/2144/25
Справа № 946/5119/24
Головуючий у першій інстанції Смокіна Г. І.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Коновалової В.А.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: заявник ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 липня 2024 року, ухвалене Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області у складі: судді Смокіної Г.І. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просив видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 контактувати з ОСОБА_1 через засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб; заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватись з ним.

Заява обґрунтована тим, що заявник проживає в одному будинку зі своєю дружиною ОСОБА_3 , дочкою дружини - ОСОБА_4 та зятем - ОСОБА_2 . Дочка дружини ОСОБА_4 зазвичай з квітня по жовтень працює на пасажирських теплоходах на верхньому ОСОБА_5 , тому в цей період в будинку не проживає. Приблизно з квітня 2022 року стосунки між заявником та його зятем погіршилися. На цьому фоні він мав надмірну конфліктність, через що висловлювався нецензурною лайкою на адресу заявника, погрожував фізичною розправою, чим вчиняв домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого ОСОБА_1 звертався до поліції, яка фіксувала вказані обставини. Ізмаїльським міськрайонним судом ОСОБА_2 визнавався винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП. 26.08.2022 у відношенні ОСОБА_2 було видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 146529, яким зобов`язано останнього залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_1 та заборонено в будь-який спосіб контактувати із ним. Згідно постанови Ізмаїльського міськрайонного суду від 18 жовтня 2022 року справа № 946/7016/22, 25.09.2022 року о 19 год. 00 хв. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку зі своїм тестем ОСОБА_1 , в ході якої ображав його нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру. 06.06.2024 у відношенні ОСОБА_2 було видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 457989 у зв`язку зі скоєнням останнім домашнього насильства психологічного характеру. Вважає, що домашнє насильство відносно нього не припиняється, обмежувальний припис стосовно кривдника є дієвим та впливовим інструментом у протидії домашнього насильства.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 липня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису відмовлено через необґрунтованість такої.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, вважає оскаржуване рішення необґрунтованим, просить скасувати рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 липня 2024 року та ухвалити нове, яким заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 контактувати з ОСОБА_1 через засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб; заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватись з ним.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки всупереч ч. 2 ст. 350-5 ЦПК України заява скаржника розглядалася 29 днів, копія повного тексту рішення суду всупереч ч. 1 ст. 350-8 ЦПК України складено 29.07.2024.

Зазначає, що суд першої інстанції прийняв доказ заінтересованої особи, а саме відео, з якого ОСОБА_2 ображає заявника, називає його «Це тіло», між сторонами є реальний конфлікт, де зацікавлена сторона агресує навіть в присутності суду та учасників процесу, тобто судом допущено змагальність сторін всупереч нормам ЦПК; судом не надана оцінка доказам заявника, а саме: терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №146529 від 26.08.202,2 який не скасовано. За цим терміновим приписом було насильство економічного характеру, а саме знеструмлення будинку на одну добу, внаслідок чого була загроза життю заявника та життю дружини заявника, що не враховано судом.

Вказує, що суд першої інстанції розцінив заборону ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 як виселення хоча така заборона передбачена законом і не є виселенням. Крім того, ОСОБА_2 не є власником цього будинку і навіть в ньому не зареєстрований.

Вважає, що заявником надані докази, що насильство проти нього продовжується.

Від представника заінтересованої особи ОСОБА_2 ОСОБА_6 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що заявник не має доказів існування безпосередньої загрози своєму життю чи здоров`ю, що є обов`язковою передумовою для вжиття такого заходу, як обмежувальний припис. Вважає, що не вчиняв над заявником домашнє насилля психологічного характеру, тому просить відмовити заявнику у задоволенні апеляційної скарги, рішення - залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заінтересована особа ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи і в установленому законом порядку, повістку отримав 29.01.202519:50:53 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с. 72), надав заяву про розгляд справи без його участі та його представника.

ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 75), до судового засідання не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 146529 від 26.08.2022 ОСОБА_2 зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи - ОСОБА_1 та заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 діб у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства (сварка, нецензурна лайка) (а.с. 6).

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.10.2022 № 946/7016/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: 25.09.2022 о 19:00 год. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив сварку зі своїм тестем ОСОБА_1 , в ході якої ображав його нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру (а.с. 7).

Терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 457989 від 06.06.2024 ОСОБА_2 заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 строком на 10 діб у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства економічного характеру, а саме: 06.06.2024 приблизно 05.00 год. виникла суперечка з гр. ОСОБА_1 на побутовому рівні (а.с. 8).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.07.2024 № 420/19344/24 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області про визнання протиправним та скасування термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 457989 від 06.06.2024 (а.с. 23-25).

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, суд першої інстанції виходив з того, що заявником на надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що починаючи з 2022 року протягом двох років ОСОБА_2 вчиняв домашнє насильство економічного, психологічного чи фізичного характеру відносно заявника, таке насильство створює небезпеку його життю та здоров`ю та є високою вірогідність продовження чи повторного вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення для заявника.

Переглядаючи вказане рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, оскільки вони не відповідають встановленим обставинам справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII), який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону № 2229-VIII рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

У частині другій статті 26 Закону № 2229-VIII передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У постанові Верховного Суду від 22 лютого 2023 року у справі № 531/352/22 зазначено: «У випадку застосування обмежувального припису в межах цивільного процесу суд, виходячи з принципу розумності, має оцінити лише підстави для висновку про наявність домашнього насильства, ризику його продовження чи повторного вчинення».

Матеріали справи свідчать про те, що заявник ОСОБА_1 та чоловік його падчерки ОСОБА_2 мешкають у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належить дружині заявника ОСОБА_3 , і що у заявника та ОСОБА_2 протягом останніх двох років склалися неприязні стосунки через поведінку саме ОСОБА_2 , з приводу чого ОСОБА_1 неодноразово звертався до органів внутрішніх справ.

У постанові від 09 березня 2023 року у справі № 711/3693/22 Верховний Суд вказав: «Докази, що додають до заяви про видачу обмежувального припису, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді - психологічному, фізичному, економічному тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.

Як докази до заяви можуть додаватись, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Саме по собі звернення заявника до органів поліції, служби у справах дітей та внесення відомостей про кримінальні провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань не є належними доказами на підтвердження факту вчинення домашнього насильства при розгляді заяви у порядку цивільного судочинства.

Судом встановлено за матеріалами справи, що конфлікти виникають через спільне користування належним дружині заявника домоволодінням з 2022 року, проте не дано належної оцінки наявним в матеріалах справи: терміновому заборонному припису стосовно кривдника серії АА № 146529 від 26.08.2022 відносно ОСОБА_2 , постанові Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.10.2022 № 946/7016/22 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, терміновому заборонному припису стосовно кривдника серії АА № 457989 від 06.06.2024 відносно ОСОБА_2 .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування терміного заборонного припису стосовно кривднику АА № 457989 від 06.06.2024 відмовлено.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд, на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства, має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Проте, колегія суддів суду звертає увагу на те, що заявник, звернувшись до суду, мав на меті вжити заходів попередження вірогідного продовження чи повторення вчинення насильства з боку ОСОБА_2 , запобігти настанню тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також шкоди для постраждалої особи, а тому видача такого припису направлена на забезпечення першочергової безпеки заявниці.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень вказані ТЗП не скасовані в судовому порядку.

Крім того, факт домашнього насильства з боку ОСОБА_2 стосовно заявника ОСОБА_1 встановлено постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.10.2022 № 946/7016/22 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, яка є не скасованою та набрала законної сили. Під час розгляду такого ОСОБА_2 свою вину визнавав в допущеному порушенні та розкаявся.

Отже, колегія суддів погоджує доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 вчинив психологічне насильство в сім`ї, яке виявилося у неодноразових, впродовж тривалого часу сварках, образах нецензурною лайкою, чим було вчинено домашнє насильство психологічного характеру стосовно заявника, і що за матеріалами справи триває довгий час більше року, що викликало у останнього побоювання за свою безпеку, безпеку членів його сім`ї, якою є дружина похилого віку, спричинило емоційну невпевненість, сумніви у здатності захистити себе.

З огляду на вказані обставини, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи заявника щодо необхідності визнання ОСОБА_2 кривдником у розумінні статті 1 Закону № 2229-VIII.

Колегія суддів вважає, що обставини справи вказують на послідовність та тривалість дій ОСОБА_2 з однією метою - вплив на волевиявлення ОСОБА_7 з приводу їх спільного користування домоволодінням.

Оцінюючи ризики вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 колегія суддів враховує, що такі дії з боку кривдника повторювалися. Зокрема, після видання термінового заборонного припису від 26.08.2022, після притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а також після видання стосовно ОСОБА_2 06.06.2024 термінового заборонного припису.

Отже, суд не врахував, що відносини учасників конфлікту не покращилися, місцем конфліктів є місце проживання заявника, де залишаються проживати всі сторони конфлікту, а ОСОБА_2 не надав критичної оцінки агресивності своїх дій, що вказує на високий ступінь ризику повторення ним таких дій, що може поглибити (збільшити) психоемоційні страждання заявника.

Крім того, як неодноразово зазначав Верховний Суд, безпека заявника має превалювати над правом власності або правом користування житлом кривдником.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення строків розгляду справи слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 350-5 ЦПК України, суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Проте, порушення цього строку не є підставою для безумовного скасування рішення суду.

Крім того, слід зазначити, що суд призначив розгляд справи у встановлений процесуальним законом строк, проте розгляд справи у призначений судом день та час розгляду не відбувся за клопотанням представника заінтересованої особи для ознайомлення з матеріалами справи, в наступному: оголошення перерви.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

В даному випадку судом не було дотримано само вимоги закону щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Вказані невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

На підставі повного і всебічного з`ясування обставин, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявника ОСОБА_1 та видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шість місяців, яким визначити йому тимчасові обмеження його прав:

заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборонити ОСОБА_2 контактувати з ОСОБА_1 через засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб;

заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватись з ним.

Встановити строк дії обмежувального припису 6 (шість) місяців.

Постанова суду про видачу обмежувального припису допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 11 березня 2025 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

В.А. Коновалова