Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

28 лютого 2025 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Будзан Л.Д.,

за участі секретаря судового засідання - Губенко О.М.,

розглянувши в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу, в якому просив суд стягнути з відповідача кошти в сумі 76554 грн 59 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.07.2021 в місті Києві на Кільцевій дорозі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, та транспортного засобу «BMW», н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Відповідно до постанови Святошинського районного суду міста Києва від 16.09.2021 по справі № 759/15601/21 відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Renault», н.з. НОМЕР_1 , станом на дату настання ДТП була забезпечена в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-202482388. Вказує, що відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «BMW», н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням зносу та без урахування ПДВ, склала 169853,64 грн. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування від 17.09.2021, а також, враховуючи інші матеріали страхової справи, ТДВ «СГ «Оберіг» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 130000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 25.10.2021. Враховуючи винність відповідача у настанні ДТП, порушення обов`язків, встановлених Законом № 1961-IV, а також здійснення виплати страхового відшкодування ТДВ «СГ «Оберіг» отримало право звернутися до відповідача за компенсацією 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування в розмірі 130000,00/50%=65000,00 грн. 28.03.2024 відповідачу було направлено вимогу про виплату грошових коштів, однак, станом на дату подання даної позовної заяви відповідач не сплатив кошти позивачу. Зазначає, що розрахунок штрафних санкцій проводився за період з 09.04.2024 по 30.09.2024. Просить стягнути з відповідача на користь позивача розмір основного боргу - 65000,00, інфляційні втрати - 2364,01 грн, пеню - 8258,20 грн, 3% річних - 932,38 грн, в загальному розмірі 76554,59 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 грудня 2024 року, головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д.

09 грудня 2024 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення у справі не заперечувала.

Відповідач, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав.

За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 04.07.2021 в місті Києві на Кільцевій дорозі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, та транспортного засобу «BMW», н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП траспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків.

Відповідно до постанови Святошинського районного суду міста Києва від 16.09.2021 по справі № 759/15601/21 відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

При цьому, зі змісту вказаної постанови суду вбачається, що 04.07.2021 р. о 21:40 у м. Києві на Кільцевій дорозі, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_1 , під час перестроювання не переконався в безпечності свого маневру, не надав перевагу в русі автомобілю BMW, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в смузі попутного напрямку, на яку мав намір перестроїтись водій Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_1 , при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 , за що передбачена відповідальність ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно Ремонтної калькуляції від 14 липня 2021 року загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «BMW», н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням зносу та без урахування ПДВ, склала 169853,64 грн.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Renault», н.з. НОМЕР_1 , станом на дату настання ДТП була забезпечена в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-202482388

Відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування від 17.09.2021, між потерпілою особою та ТДВ «СГ «Оберіг» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 130000,00 грн (з вирахуванням франшизи).

Так, на підставі заяви про виплату страхового відшкодування та доданих до неї матеріалів, згідно страхового акту № 31512/1 від 24.10.2021, позивачем на користь потерпілої особи було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 130000,00 грн, що підтверджується доданою до матеріалів позовної заяви копією платіжної інструкції № 1573 від 25 жовтня 2021 року.

Також, з метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено вимогу від 27.03.2024 вих. № 31512/31512/1 про виплату грошових коштів. Вказана вимога, згідно копії витягу перевірки статусу відправлення, отримана відповідачем особисто 01.04.2024, однак, ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України).

Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особами, відповідальність яких застрахована, - є страхувальник (юридична особа, власник) та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Відповідно до пп. «в» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У пунктах 31, 32, 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування».

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається (див.: постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц (провадження № 61-31395сво18).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України).

Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача. Якщо особою заявляється належна позовна вимога, яка може її ефективно захистити, суди не повинні відмовляти у її задоволенні виключно з формальних міркувань. Така відмова призведе до необхідності особи повторно звертатись до суду за захистом своїх прав (які при цьому могли бути ефективно захищені), що невиправдано затягне вирішення справи по суті (див. пункт 118 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1, 4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1. ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

З огляду на вищезазначене, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати позивачу завдані збитки в порядку регресу в розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за полісом №ЕР-202482388, а саме: 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування в розмірі 130.000,00 грн. / 50% = 65.000,00 грн. Оскільки, було встановлено факт використання транспортного засобу «Renault», н.з. НОМЕР_1 для надання послуг із перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального користування або для надання послуг із перевезення пасажирів та їх багажу на таксі. Підтвердженням даного факту є наявність на транспортному засобі «Renault», н.з. НОМЕР_1 ознак використання транспортного засобу для перевезення пасажирів і вантажів з метою отримання прибутку, а саме наліпок з логотипом служби таксі «Uklon» (ТОВ «Уклон Україна»).

В частині позовних вимог про стягнення із відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат слід зазначити наступне.

Обґрунтовуючи вимогу про стягнення з відповідача за період з 09.04.2024 по 30.09.2024 штрафних санкцій у вигляді інфляційних втрат в сумі 2364 грн 01 коп., пені в сумі 8258 грн 20 коп., 3% річних 932 грн 38 коп. позивач вказав, що 27.03.2024 ОСОБА_1 було направлено вимогу про виплату грошових коштів, але він її не виконав станом на дату подання позовної заяви.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що термін "користування чужими грошовими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (пункт 6.20).

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Позивач вказує, що 28.03.2024 ОСОБА_1 направлено вимогу про виплату грошових коштів у розмірі 65000,00 грн. У вимогі був наданий строк 5 днів з моменту її отримання для подачі відповіді, однак отримавши вказану досудову вимогу, відповідачем кошти сплачені не були.

В матеріалах справи містяться відповідні розрахунки штрафних санкцій, які позивач просить стягнути з відповідача за невиконання зобов`язань.

Отже, позивачем доведено наявність між сторонами правовідносин в частині встановлення відповідальності у вигляді штрафних санкцій за порушення зобов`язання. Відтак, наявні підстави для нарахування та стягнення з відповідача пені, 3 % річних, інфляційних втрат.

При таких обставинах суд вважає, позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, в зв`язку із задоволенням позовних вимог, в порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2422,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись 979 - 984, 988 - 990, 992, 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 81, 141, 259, 263 - 265, 268, 280 - 282 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» в порядку регресу витрати, пов`язані із виплатою страхового відшкодування в сумі 76554 (сімдесят шість тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) грн 59 коп., з яких: сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 65000 грн, інфляційні втрати в розмірі 2364,01 грн, пеня в розмірі 8258,20 грн, 3 % річних в розмірі 932,38 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» судовий збір в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повне найменування сторін по справі:

позивач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», , юридична адреса: вул. Васильківська, буд. 14, м. Київ;

відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено04.03.2025.

Суддя Леся БУДЗАН