Справа № 130/178/25
Провадження № 22-ц/801/643/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Грушковська Л. Ю.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 рокуСправа № 130/178/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя доповідач),

суддів: Берегового О. Ю., Ковальчука О. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця»,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 січня 2025 року про повернення позовної заяви, постановлену у складі судді Грушковської Л. Ю. в м. Жмеринка, дата складення повного судового рішення відповідає даті його постановлення,

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області із позовною заявою, в якій просив «визнати хамською брехнею відповідача, що у постанові Вінницького апеляційного суду від 03 березня 2021 року міститься положення про можливість невиконання умов укладеного договору; визнати, що чинна редакція Закону України «Про ринок електроенергії» та стаття 629 ЦК України містить обов`язок обох сторін договору виконувати його умови; визнати невиконання відповідачем умов укладеного договору».

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Мотивами прийнятої ухвали є те, що ОСОБА_1 використовує лексику, яка не притаманна для написання ділових документів (в тому числі скарг, клопотань), зокрема відображає зневажливе ставлення до учасників процесу, зокрема відповідача, що виходить за межі нормальної, коректної та легітимної критики, застосовуючи вираз «визнати хамською брехнею відповідача». Позивач ОСОБА_1 не позбавлений можливості подати позовну заяву, у якій не містилося б образливих висловлювань, вживання яких суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (п. п. 2, 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 30 січня 2025 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що його вислів у позовній заяві «визнати хамською брехнею відповідача» означає, «зневажливе ставлення», при цьому зазначає, що відповідно до статті 34 Конституції України він має право вільно виражати свої думки і слова.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до апеляційного суду не надходив.

Апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (заявникові) (пункт 6 частини 1 статті 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина 2 статті 369 ЦПК України).

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Право на доступ до правосуддя є одним з основоположних прав людини. Воно передбачене у статті 6 Конвенції.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких забезпечення права на апеляційний перегляд справи, розумні строки розгляду справи судом.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 2, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Аналіз змісту частини другої статті 44 ЦПК України дає підстави для висновку, що перелік дій, які суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21 (провадження № 11-64заі21) вказано, що: «у процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесі. Суд не повинен толерувати використання нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям). Такі слова та символи не можна використовувати ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників (див. аналогічні висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (пункт 22), від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19, від 7 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19), в постановах КЦС ВС від 29 червня 2022 року у справі № 274/4944/20, ККС ВС від 16.01.2024 р. у справі № 991/7073/23 та ряді інших.

Аналогічно ЄСПЛ, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, заява № 67208/01, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року, заяви № 61164/00 та № 18589/02, «Guntis Apinis проти Латвії» від 20 вересня 2011 року, заява № 46549/06).

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 , викладаючи прохальну частину, просив «визнати хамською брехнею відповідача, що у постанові Вінницького апеляційного суду від 03 березня 2021 року міститься положення про можливість невиконання умов укладеного договору».

З огляду на вказане висловлювання, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач ОСОБА_1 використовує лексику, яка не притаманна для написання ділових документів (в тому числі скарг, клопотань) та виходить за межі нормальної коректної та легітимної критики.

Оцінюючи посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що це слова, які містяться в словниках української мови та він вправі на підставі статті 34 Конституції України вільно виражати свої думки і слова, апеляційний суд зазначає таке.

Дійсно і слово «брехня», і слово «хамський» є у тлумачних словниках української мови, однак це слова розмовного вжитку, тобто ті, які не використовуються у діловій лексиці. Натомість при зверненні до суду, викладаючи заяви по суті справи, до яких відноситься позовна заява ( стаття 174 ЦПК України), учасник справи має використовувати ділову лексику та формулювати свої вимоги у відповідності до приписів закону, а не використовуючи розмовний жанр.

Тому апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що подання ОСОБА_1 такої позовної заяви є виявом неповаги до суду та як наслідок - зловживанням процесуальними правами у розумінні статті 44 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, вірно зазначив, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню ОСОБА_1 із відповідним позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

При цьому суд першої інстанції хоча й помилково послався на приписи статті 185 ЦПК України, адже в даному випадку достатньо було послатися на частину 3 статті 44 ЦПК України, проте така помилка не впливає на правильність постановленої у справі ухвали та не є підставою для її скасування (стаття 376 ЦПК України).

Отже, розглядаючи справу, суд першої інстанції вірно повернув подану ОСОБА_1 позовну заяву, яка містить образливі слова, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а відтак подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 375, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді О. Ю. Береговий

О. В. Ковальчук