Справа № 449/1921/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2025 р. м. Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської областів складі :

судді: Гуняк О.Я.,

за участю секретаря судових засідань: Тивонюк С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 , звернулася до Перемишлянського районного суду Львівської області з позовною заявою, в якій просить: розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 18 грудня 2013 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 3093. Заява мотивована тим, що з квітня 2023 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинені. Зазначає, що причиною припинення сімейних відносин були різні погляди позивачки та відповідача на побут, сімейне життя, обов?язки подружжя та відмінні цінності у житті кожного з них. Стверджує, що між подружжям зникли почуття любові та взаєморозуміння. Звертає увагу, що за час окремого проживання Позивачка зрозуміла, що не бажає відновлювати ці відносини, оскільки це не має жодного сенсу. Наголошує, що як наслідок, виникла необхідність у зверненні до суду з цією позовною заявою для юридичного закріплення припинення шлюбних відносин між Сторонами. Зауважує, що на момент звернення до суду з цією позовною заявою фактичні взаємини Сторін являють собою окреме проживання більше півтора року, відсутність спільного побуту та сімейного бюджету. Зазначає, що сторони комунікують між собою не як подружжя, а виключно як батьки спільних дітей.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, проте від останньої надійшла заява про розгляд справи без участі позивачки.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, однак подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи, відповідно до ст. 223 ЦПК України у відсутності сторін на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 18.12.2013 р., між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , був зареєстрований шлюб 18.12.2013 р., про що зроблено відповідний актовий запис за №3093. Після державної реєстрації шлюбу, дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_5 ». Шлюб зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 20.06.2014 р., батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, примирення та збереження їх сім`ї є неможливим, сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

Пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.».

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява №44647/98).

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Оскільки встановлено, що сторони не підтримують сімейні стосунки, а також враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, що має істотне значення.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 200, 206, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції 18.12.2013 р., актовий №3093.

Після розірвання шлюбу, ОСОБА_1 , відновити дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , сплачений судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О. Я. Гуняк