Провадження №2-др/932/6/25
12.03.2025 Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Салькової В.С.,
за участю секретаря судового засідання Щербаченко А.В.,
розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду в цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
23.01.2025 судом ухвалене рішення, яким шлюб між сторонами розірвано.
12.02.2025 позивачем подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій ОСОБА_1 зауважує, що судом не вирішено одну з викладених ним у позовній заяві вимог вимогу про встановлення факту фактичного припинення шлюбних відносин з грудня 2020 року.
Згідно з ч.ч.1,3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У судове засідання сторони у справі не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду заяви.
Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Вивчивши зміст поданої заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Так, 23.01.2025 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська ухвалене рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено, а шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Згідно з ч.3 ст.270 ЦПК України додаткове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, отже в даному випадку за правилами спрощеного позовного провадження.
В позовній заяві ОСОБА_1 заявлене, крім вимоги про розірвання шлюбу, вимогу про встановлення факту фактичного припинення шлюбних відносин подружжям з грудня 2020 року.
Вирішуючи справу в частині цієї вимоги, суд зауважує, що доводи позивача про фактичне припинення шлюбних відносин зазначеного подружжя з грудня 2020 року, є безпідставними та не ґрунтуються на законі. Чинним законодавством України не передбачено такого способу захисту цивільних прав та інтересів особи як встановлення факту окремого проживання (припинення шлюбних відносин) за минулий час.
Суд підкреслює, що певні юридичні факти встановлюються окремо визначеним законодавчим способом, зокрема, факт припинення шлюбу фіксується шляхом його реєстрації в органах РАЦСу. До розірвання шлюбу органами РАЦС у існує презумпція існування шлюбних відносин відповідно до ч.1 ст.21 СК України (шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органах державної реєстрації актів цивільного стану). Тобто, законодавством закріплений спосіб виникнення та припинення шлюбних відносин шляхом реєстрації цих фактів. Юридичний факт припинення шлюбу має правові наслідки як майнового, так і немайнового характеру (отримання спадщини, відшкодування шкоди, обов`язки з утримання особи тощо), тому законодавець зафіксував обмежений перелік підстав припинення шлюбу, зокрема, шляхом його розірвання.
Фактично позивач, звертаючись до суду з вимогою встановлення факту припинення шлюбних відносин, бажає спростувати дійсність шлюбу без його розірвання чи визнання його недійсним. Дана позовна вимога, на переконання суду, порушує принцип правової визначеності у правовідносинах, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.
З огляду на наведене, у задоволенні позовної вимоги про встановлення факту фактичного припинення шлюбних відносин подружжям з грудня 2020 року слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.270,274,279 ЦПК України, суд
Заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду в цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту фактичного припинення шлюбних відносин подружжям з грудня 2020 року відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повне рішення складене 12.03.2025.
Суддя: В.С. Салькова