Провадження № 2/139/14/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 березня 2025 року селище Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Ліщина Т.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи його тим, що 20.06.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем на умовах строковості, платності і поворотності укладено кредитний договір № 20.06.2023-100003091 (у тексті - Кредитний договір), відповідно до умов якого позичальнику надано кредит на строк 42 дні в розмірі 6000,00 гривень, які ОСОБА_2 зобов`язувалась використати на зазначені у договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором, станом на дату повернення (виплати) кредиту - 31.07.2023, у неї утворилась заборгованість у розмірі 11292,00 грн, що складається із основної заборгованості за кредитом у розмірі 6000,00 грн та заборгованості за відсотками - 5929,00 грн.

З цих підстав позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Споживчий центр» зазначену суму боргу, а також витрати з оплати судового збору.

З отриманої судом 15.01.2025 відповіді органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи № 02-13/187 від 15.01.2025, наданої у порядку ч. 7 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) на запит суду від 15.01.2025 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Документ, що підтверджує особу: паспорт громадянина України (ID) № НОМЕР_1 від 27.07.2028, виданий 0526, дійсний до 27.07.2028 (а. с. 56).

Згідно інформації, яку містить відповідь № 1039295 від 16.01.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, сформована і отримана засобами підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (у тексті - ЄСІТС) на запит судді Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області в порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документ № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 57).

Згідно інформації, яку містить відповідь № 1039345 від 16.01.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, сформована і отримана засобами підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС на запит судді Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області на підставі ч. 8 ст. 187 ЦПК України, відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні (а. с. 58).

У матеріалах справи містяться копія РНОКПП НОМЕР_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 66) і копія паспорта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_3 , виданий 16.11.2005 Мурованокуриловецьким РВ УМВС України у Вінницькій області (а. с. 64, 65), які нею подані ТОВ «Споживчий центр» для ідентифікації особи з метою отримання кредиту.

Також у матеріалах справи наявна довідка про ідентифікацію позичальника шляхом використання системи ВankID Національного банку України, яка містить наступну інформацію: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ID паспорт № НОМЕР_1 від 27.07.2028, виданий 0526, дійсний до 27.07.2028 (а. с. 63).

Таким чином, на підставі зазначених документів, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є однією особою, тобто відповідачем у даній справі.

17.01.2025 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС суд отримав заяву представника позивача ОСОБА_4 , в якій зазначено, що під час подачі до суду первинної позовної заяви до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 20.06.2023-100003091, було допущено описку, а саме не зазначено про зміну відповідачкою прізвища. З метою усунення даної описки представник позивача просить додати до матеріалів справи уточнену позовну заяву (а. с. 69 - 72).

Ухвалою від 20.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі (а. с. 74). Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивачу і представнику позивача ухвалу про відкриття провадження у справі надіслано і доставлено 21.01.2025 в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС, що підтверджується відповідними довідками, складеними відповідальним працівником суду (а. с. 77). В судове засідання зазначені особи не з`явилися. У пунктах 3, 4, 5 позовних вимог просять суд розгляд даної справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження і за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечують (зворот а. с. 71, а. с. 72).

Відповідач ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно і належним чином шляхом надіслання 21.01.2025 та 17.02.2025 за її зареєстрованим місцем проживання копії ухвали суду від 20.01.2025 і судової повістки про виклик до суду в цивільній справі, які повернулися до суду без вручення 05.02.2025 та 28.02.2025 відповідно, з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою (а. с. 78, 79, 82, 83). Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. Відзив на позов і клопотання про відкладення розгляду справи не подала.

Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За таких обставин, в силу приписів п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18).

Процесуальні обов`язки відповідача полягають, зокрема, у здійсненні ним активних процесуальних дій, наданні доводів та доказів, що стосуються існування цивільних прав позивача як кредитора у зобов`язанні. Така правова позиція міститься у п. 6.8. Постанови Великої Палати Верховного суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20).

Враховуючи позицію представника позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами про взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення на підставі ст. ст. 280 - 282 ЦПК України.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України (у тексті - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Законом України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні закріплено порядок укладення договору в мережі, спрощено процедуру його підписання та надання згоди на обробку персональних даних.

У ст. 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 зазначеного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 09.09.2020 у справа № 732/670/19 ( провадження № 61-7203 св 20) зазначив наступне: «Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.… Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Однак важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Однак важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.».

Судом встановлено, що відповідачем під час укладення кредитного договору № 20.06.2023-100003091 пройдено ідентифікацію шляхом використання системи ВankID Національного банку України, під час якої Кредитодавцем, з документів Позичальника, створених на матеріальних носіях та електронних даних забезпечено однозначне встановлення особи відповідача (а. с. 63). 20.06.2023 ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора «А924» підписала пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору № 20.06.2023-100003091 (а. с. 11-17).

За допомогою одноразового ідентифікатора «А924» ОСОБА_1 також підписала заявку, за умовами якої 20.06.2023 їй надано кредит у розмірі 6000,00 грн строком на 42 днів, дата повернення кредиту - 31.07.2023. Розмір процентів - 2,1 % за 1 день користування кредитом. Розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України становить 766,5 % річних, які нараховуються від простроченої Позичальником суми (а. с. 18 - 20).

Також за допомогою одноразового ідентифікатора «А924» відповідачем підписано додаток до анкети Позичальника (а. с. 7 - 9) і таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 20.06.2023-100003091 від 20.06.2023 про споживчий кредит, укладеного між ТОВ «Спожичний центр» та ОСОБА_1 (а. с. 10).

Відповідно до п. 10.3 Кредитного договору, Позичальник має право протягом 14 днів з дня укладення договору відмовитися від договору у порядку, визначеному законодавством. При цьому Позичальник зобов`язаний повернути Кредитодавцю кредит та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до їх повернення (а. с. 15).

Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачеві, а у відповідача - повернути кредит зі сплатою відсотків у визначений договором строк.

Судом встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором ТОВ «Споживчий центр» виконало належним чином 20.06.2023, перерахувавши ОСОБА_1 на картку/рахунок кредитні кошти в сумі 6000,00 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією (а. с. 27).

Водночас, довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 20.06.2023-100003091 від 20.06.2023 за період, на який надано кредит - з 20.06.2023 по 31.07.2023 (а. с. 73) підтверджується, що відповідач не виконала умови кредитного договору в частині повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем по сумі кредиту в розмірі 6000,00 гривень, по відсотках - 5292,00 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Кредитним договором № 20.06.2023-100003091 від 20.06.2023 передбачено порядок та умови погашення кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 4.3. Кредитного договору, днем надання Кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення Кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця. У випадку перерахування коштів Позичальником на поточний рахунок Кредитодавця, Позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу.

Згідно п. 4.4. Кредитного договору, проценти нараховуються з дня надання кредиту (включаючи безпосередньо день надання кредиту) включно до дати його фактичного повернення.

У разі несплати кредиту та/або процентів, та/або комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів, та/або комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги Кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Судом встановлено, що відповідач Кредитний договір з позивачем уклала, грошові кошти за цим договором отримала, але в порядку та на умовах кредитного договору № 20.06.2023-100003091 від 20.06.2023, їх не повернула. Факти укладення Кредитного договору, отримання коштів і правильність розрахунку позивачем заборгованості відповідачем не спростовані. Доказів невиконання позивачем умов Кредитного договору, помилковості чи неправильності проведених ним розрахунків не надано. Також суду не має доказів належного виконання відповідачем зобов`язань за Кредитним договором.

Положеннями ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за Кредитним договором становить 11292,00 гривні, що складається з заборгованості за сумою кредиту в розмірі 6000,00 гривень, заборгованості за відсотками в розмірі 5292,00 гривні.

Суд, проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні доказиза своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачем ОСОБА_1 порушено умови кредитного договору № 20.06.2023-100003091 від 20.06.2023, що привело до виникнення заборгованості в сумі 11292 гривні, яку необхідно стягнути на користь ТОВ «Споживчий центр».

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № СЦ00007710 від 22.05.2024 (а. с. 4). У зв`язку з повним задоволенням позову, витрати, понесені позивачем на оплату судового збору підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр».

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 536, 625 - 627, 629, 638 - 642, 1048 - 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», ст. ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 263, 280 - 283 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 20.06.2023-100003091 від 20.06.2023 у розмірі 11292 (одинадцять тисяч двісті дев`яності дві) гривні.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , місцезнаходження: 01032, місто Київ, вул. Саксаганського, 133-А.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Тарас ЛІЩИНА