Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 514/1991/24
Провадження по справі № 2/514/192/25
10 березня 2025 року с-ще Бессарабське
Тарутинський районний суд Одеської областіу складі:
головуючого судді Кирилюк І.М.,
при секретарі судового засідання Мєраджи В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
У грудні 2024 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 13 січня 2021 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_2 ..
У шлюбі у подружжя народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Сімейне життя подружжя не склалось, вони протягом двох років не проживають разом. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарства не ведуть, спільна донька мешкає з нею в Одеській області. Відповідач мешкає за місцем його реєстрації в м. Одесі.
За таких обставин позивачка вважає, що шлюб фактично припинений і існує лише формально, тому вона дійшла висновку, що розлучення буде відповідати її інтересам, відповідача та їх спільній дитини.
З урахуванням наведеного, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, повідомила суд, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Згідно з ухвалою суду від 27 грудня 2024 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Перше судове засідання у справі призначено на 28 січня 2025 року, у яке відповідач не з`явився. З поштового відділення за адресою його зареєстрованого місця проживання повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Друге судове засідання у справі призначено на 10 березня 2025 року. Відповідач в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через розміщення оголошення 28 січня 2025 рокуна офіційному веб-сайті судової влади України.
Таким чином суд вжив всіх належних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, проте останній в судове засідання не з`явився, відзиву, заперечень на позов суду не надав, причини неявки суду не повідомив..
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання,без повідомлення причини такої неявки, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору.
Ураховуючи наведені обставини, думку позивачки щодо можливості розгляду справи у заочній процедурі, суд дійшов висновку про розгляд справи без участі сторін з ухваленням за наслідками такого розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю.
Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.
Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них ( ч.2 ст. 112 СК України).
У постанові від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)13 січня 2021 року, актовий запис №36,що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.7)
У шлюбі у подружжя народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 ( а.с. 8).
В обґрунтування позову зазначено, що подружнє життя у сторін не склалося у зв`язку з чим між ними відсутнє взаєморозуміння, вони припинили спільне проживання, не підтримують шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства, а тому подальше збереження їхнього шлюбу є неможливим.
Вирішуючи відповідно до ст. 111 СК України необхідність вжиття заходів щодо примирення подружжя, суд ураховує, що закріплена у цій статті норма є диспозитивною, оскільки суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Тобто, у випадку виявлення обставин або фактів, під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення.
У позовній заяві зазначено, що подружжя не проживають разом майже два роки. Відповідач мешкає в м. Одесі, а позивачка з дитиною, яка знаходиться на її утриманні, у Буджацькому районі Одеської області. Донька відвідує освітній заклад Буджацького ліцею. Вказані обставини підтверджуються довідкою Буджацької селищної ради Одеської області від 16 грудня 2024 року № 1019 (а.с. 9), відомостями паспорта ОСОБА_2 про його зареєстроване місце проживання ( а.с.5).
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення.
Ураховуючи наведене, а також встановлені у справі обставини, суд не вбачає підстав для вжиття заходів до примирення сторін.
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, вимоги та обґрунтування позовної заяви, з`ясувавши взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність у сторін неповнолітньої дитини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами може бути припиненим шляхом його розірвання.
Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Позивачка у позовній заяві зазначила, що бажає відновити їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».
За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Ураховуючи наведене та керуючись ст. ст. 13, 259, 280-289, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 13 січня 2021 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 36 - розірвати.
Після розірвання шлюбу відновити ОСОБА_1 дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».
Надіслати рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили до Арцизького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.М. Кирилюк