Справа № 177/1707/24
Провадження № 2/177/47/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 березня 2025 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Березюк М. В.

за участі: секретаря Дятел К. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу, в порядку загального позовного провадження, матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, уточнивши який просив суд зняти арешт з всього нерухомого майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений постановою про арешт майна боржника серія та номер ВП № 34859378 виданою 09.12.2020 Криворізьким районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дніпропетровської області (а.с. 24-26).

В обґрунтування позову вказував, що на виконанні Криворізького ВДВС перебуває виконавче провадження № АСВП 34859378, боржником за яким був ОСОБА_3 , а стягувачем ОСОБА_2 . Вказане виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа № 2-609 від 24.07.2008 виданого Криворізьким районним судом Дніпропетровської області, про стягнення аліментів.

Позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до вимог законодавства позивач є спадкоємцем першої черги спадкування, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у виді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , але отриманню спадщини перешкоджає арешт на нерухоме майно, накладений постановою ВП № 34859378.

Представник вказав, що в силу ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у разі смерті боржника, виконавче провадження підлягає закінченню, а в силу ст. 40 Закону, у разі закінчення виконавчого провадження має бути знятий арешт на майно.

Позивач звернулася до Криворізького ДВС з заявою про скасування арешту на майно, просила закрити виконавче провадження, зняти арешт, виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників, скасувати інші вжиті заходи щодо виконання рішення, провести дії пов`язані з закінченням провадження. На вказане звернення позивач отримала відмову, зміст якої зводиться до того, що вона не є стороною по справі.

У зв`язку з чим, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, який просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 надав суду відзив на позов, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог (а.с. 58-61). В обґрунтування заперечень проти позову вказував, що на виконанні в Криворізькому ВДВС перебуває провадження № 34859378 про стягнення аліментів, за яким стягувачем є ОСОБА_2 , а боржником ОСОБА_3 . В рамках виконавчого провадження, на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника, на підставі якої внесено відомості про обтяження до реєстру нерухомого майна.

На момент смерті боржника, в ВДВС обліковувалася заборгованість по виконавчому провадженню 183260,99 грн. Відомості про виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, на підставі якого видано виконавчий лист, що став підставою для відкриття виконавчого провадження, в рамках якого накладено арешт на майно ОСОБА_3 , відсутні, а тому зняття арешту з майна боржника порушуватиме інтереси ОСОБА_2 та їх сина. Заборгованість за аліментами, що сформувалася на момент смерті боржника, входить до складу спадщини, та є непогашеною, обов`язок погашення цієї заборгованості лежить на спадкоємцях боржника, а тому представник відповідача вказував про відсутність правових підстав для зняття арешту з майна боржника.

Представник відповідача вказав про орієнтовний розмір судових витрат відповідача на правничу допомогу 15000 грн та зробив заяву згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, про те, що докази понесених судових витрат будуть подані пізніше, до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (а.с. 60 зворот).

Криворізький районний ВДВС заперечив проти позову. В обґрунтування заперечень вказував, що в провадженні ДВС перебуває виконавче провадження № 34859378 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-609 від 24.07.2008 виданого Криворізьким районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ним повноліття, в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки станом на 01.12.2020 в рамках виконавчого провадження існувала заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 42823,81 грн, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та відповідне обмеження було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер обтяження № 39617260. Арешт на майно боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду. Боржник по справі помер, після його смерті відкрилася спадщина та наявні спадкоємці, заборгованість за аліментами входить до складу спадщини, розмір заборгованості складає 122173,99 грн, штраф на користь стягувача 61087 грн, розмір виконавчого збору станом на 07.10.2023 складав 12317,39 грн, а тому представник ДВС вважав відсутніми підстави для зняття арешту з майна, оскільки борг по аліментам не сплачено, спірні правовідносини допускають правонаступництво, виконавче провадження не завершено.

Представник ДВС просила суд поновити строк для подання відзиву, а тому за відсутності заперечень інших учасників по справі, враховуючи доводи представника ДВС щодо причин несвоєчасного подання відзиву (а.с. 77), суд вважав за можливе поновити такий строк та прийняти відзив до розгляду.

Ухвалою суду від 02.12.2024 підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті.

14.03.2025 позивач та представник позивача в судове засідання не прибули, але представник надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягав на задоволенні позову.

Представники відповідачів у судове засідання 14.03.2025 не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, на запереченнях проти позову наполягали, просили в задоволенні позову відмовити. Крім цього, представник ОСОБА_6 вказав, що протягом 5 днів з моменту прийняття рішення по справі, ним буде подано заяву про стягнення правничої допомоги у розмірі 15000 грн, також представник повідомив про те, що ухвалою суду від 04.03.2025 по справі № 177/181/25 замінено боржника ОСОБА_3 на позивача ОСОБА_7 в рамках ВП № 34859378.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, встановивши правовідносини, які існують між сторонами та яка правова норма підлягає застосуванню до них, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідно свідоцтвом про народження ОСОБА_3 та свідоцтвом про його смерть (а.с. 6-7).

ОСОБА_3 за життя набув право власності на нерухоме майно, а саме: будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про на спадщину від 25.11.2008 (а.с. 9), витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.08.2009 (а.с. 11).

24.07.2008 Криворізьким районним судом видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 66, 78).

На підставі вказаного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження № 34859378, яке на час розгляду справи в суді триває (а.с. 20, 72-73), в рамках якого 09.12.2020 державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника (а.с. 15), на підставі якої внесено відомості про арешт нерухомого майна боржника ОСОБА_3 до державного реєстру речових прав, запис про обтяження № 39617260 від 09.12.2020 (а.с. 13). Крім цього, державним виконавцем прийнято постанову від 28.12.2023 про арешт рухомого майна боржника, про що внесено дані до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 14), а також прийнято постанову від 19.06.2024 про накладення на ОСОБА_3 штрафу на користь стягувача в розмірі 50 % суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 61087 грн (а.с. 67, 81). Постанови державного виконавця від 28.12.2023 та 19.06.2024 прийняті державним виконавцем вже після смерті боржника, але належних та допустимих доказів про оскарження чи скасування даних постанов суду не надано, виходячи з принципів змагальності та диспозитивної суд не надає оцінку вказаній обставині.

Відповідно до розрахунку заборгованості, сформованого державним виконавцем, станом на грудень 2023 розмір заборгованості за аліментами складала 122173,99 грн (а.с. 68, 79-80, 82-83). Будь-яких доказів зменшення розміру заборгованості за аліментами, зокрема шляхом їх сплати, сторонами в змагальному процесі суду не надано.

Відповідно до матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 105-124), з заявою про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_3 звернулася мати ОСОБА_8 (а.с. 107). Матеріали спадкової справи містять інформацію про наявність іншого спадкоємця першої черги спадкування сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на час відкриття спадщини після смерті батька був неповнолітнім, а отже в силу ч.4 ст. 1268 ЦК України, за відсутності даних про відмову від спадщини в порядку ч.3 ст. 1273 ЦК України, є таким, що прийняв спадщину. Матеріали спадкової справи містять запити державного виконавця щодо наявності спадкоємців та видачі свідоцтва про право на спадщину, у відповідь на які вказано, що свідоцтво про право на спадщину не видавалося, а з заявою про прийняття спадщини звернулася лише ОСОБА_8 (а.с. 119-123).

Як слідує з інформації за вих. № 113530 від 19.06.2024, позивач по справі ОСОБА_8 зверталася до Криворізького ВДВС у Криворізькому районі Дніпропетровської області, на що отримала відповідь про те, що вона не є учасником виконавчого провадження, але згідно п. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження, можлива заміна сторони її правонаступником, а від заборгованості за аліментами не може звільняти будь-яка обставина (а.с. 8).

При вирішенні даного спору, предметом якого є зняття арешту з майна боржника у відкритому, триваючому виконавчому провадженні, суд виходить з наступних норм законодавства.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно змісту ст. 15 Закону, сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню, в тому числі, у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Однак, відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче првоадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відтак процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні у разі смерті боржника (фізичної особи) є цілком можливим. При вирішенні питання заміни учасника справи правонаступником та заміни сторони виконавчого провадження у разі смерті фізичної особи (боржника, відповідача) перш за все необхідно з`ясувати коло всіх спадкоємців померлої особи.

У разі смерті фізичної особи - сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні. Подібні висновки сформовані у постанові ВС від 11.10.2023 по справі № 523/2357/20 та ряді інших.

Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зобов`язання зі сплати заборгованості за аліментними платежами, що сформувалася станом на дату відкриття спадщини після смерті боржника, є такими, що не є нерозривно пов`язаними з особою боржника та входять до складу спадщини. Тобто, обов`язок зі сплати заборгованості за аліментними платежами, які стягнуті на підставі рішення суду та є невиконаним станом на момент відкриття спадщини, включаються до складу спадщини, оскільки не є такими, що нерозривно пов`язаний з особою спадкодавця та може бути виконаний іншою особою. Аналогічна позиція викладена у постановах ВС від 21.03.2018 року по справі 161/11682/15-ц та від 12 серпня 2020 року по справі № 199/5826/16-ц.

Судом встановлено, що виконавче провадження № 34859378, в рамках якого було накладено арешти на нерухоме майно, зняття яких є предметом даного спору, продовжується, державним виконавцем не приймалося рішення про його закінчення, при цьому суду не надано доказів того, що позивач не погоджувалася з продовження даного виконавчого провадження після смерті боржника ОСОБА_3 , оскаржувала бездіяльність державного виконавця про не прийняттю рішення щодо закриття виконавчого провадження, якщо вважала наявною таку бездіяльність. Предметом даного спору не є оскарження дій чи бездіяльності ДВС в рамках даного виконавчого провадження, а суд розглядає справи лише в межах заявлених позовних вимог.

Доводи представника позивача, висловлені під час розгляду справи по суті, що нібито виконавче провадження закінчено, не знайшли свого підтвердження та спростовані вищевказаними доказами.

Відповідно до ст. 40 Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Тобто, на законодавчому рівні визначено випадки, за наявності яких державний виконавець зобов`язаний зняти арешти з майна, накладені в рамках виконавчого провадження. Такими випадками є зокрема закінчення виконавчого провадження.

Як встановлено судом, виконавче провадження № 34859378 не закінчене, воно триває, державним виконавцем не приймалося рішення про його закінчення, а тому вимоги позивача про зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, як необґрунтовані та безпідставні. Зняття арешту з майна, є дискреційними повноваженнями державного виконавця у провадженні якого перебуває незавершене (незакінчене) виконавче провадження. Зняття арешту з майна, за встановлених судом обставин, перешкоджатиме реалізації наданих державному виконавцю повноважень на вжиття заходів з реального виконання рішення суду, порушуватиме права стягувача.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову про зняття арешту з нерухомого майна спадкодавця ОСОБА_3 .

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн (а.с. 18), який в силу ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги те, що в позові відмовлено, підлягає віднесенню на рахунок позивача та відшкодуванню не підлягає.

Оскільки представником відповідача подано заяву про реалізацію права визначеного абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України, суд не вирішує питання про розподіл витрат на правничу допомогу. Вказане питання може бути вирішено в порядку ст. 246, 270 ЦПК України.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 12, 141, 263- 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з майна.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 17.03.2025.

Суддя М.В. Березюк