Справа № 750/2982/25
Провадження № 2/750/1335/25
У Х В А Л А

14 березня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Рахманкулової І.П., розглянув матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житло в порядку спадкування за законом,

треті особи: Перша Чернігівська державна нотаріальна контора, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житло в порядку спадкування за законом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 березня 2025 року зазначена позовна заява була залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків, а саме доплатити судовий збір в розмірі 13928 грн. 80 коп. з урахуванням вже сплачених 1211 грн. 20 коп.

На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, представник позивача адвокат Шаповалов М.С. подав заяву про звільнення позивача від сплати судового збору, посилаючись на те, що розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання позовної заяви - 15140 грн. перевищує 5% розміру річного доходу -7026 грн. 54 коп.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2025 року зменшено ОСОБА_1 розмір судового збору при подачі позову про визнання права власності на житлове приміщення, а саме на квартиру АДРЕСА_1 до 7000 грн. та продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви протягом трьох днів з дня отримання копії даної ухвали суду.

При винесенні ухвали про зменшення позивачу розміру судового збору суд врахував матеріальний стан сторони позивача, оскільки її річний дохід у вигляді пенсії становить 140530 грн. 80 коп. (за період з 01.02.2024 по 28.02.2025 151386 грн. 64 коп.), а місячний розмір пенсії позивача складає 11710 грн. 90 коп., тобто в декілька разів перевищує розмір прожиткового мінімуму, але, з врахуванням того, що визначений судом розмір судового збору перевищує 5% річного доходу позивача, суд знайшов підстави для зменшення розміру судового збору до 7000 грн. та запропонував позивачу доплатити 5788 грн. 80 коп. з урахуванням вже сплаченої суми.

Копію зазначеної ухвали представник позивача отримав 11.03.2025 та на виконання вимог ухвали суду подав чергову заяву, в якій просить відстрочити позивачу сплату судового збору до прийняття рішення у даній справі. При цьому представник позивача посилається на скрутне матеріальне становище позивача та відсутність у неї інших доходів, ніж пенсія.

Разом з тим, позивач та її представник не надали суду доказів на підтвердження відсутності в неї інших доходів, ніж пенсія, зокрема, не надано інформації з органу Державної фіскальної служби, а також відсутня інформація про наявність банківських рахунків, відкритих на ім`я позивача та залишок коштів на них.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що особа, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальним правами та неухильно виконувати свої процесуальні обов`язки.

У статті 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

У рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2025 року № 2-р(ІІ)/2025 у справі за конституційною скаргою щодо відповідності Конституції України (конституційності) підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4, частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» вказано, що «Конституційний Суд України виходить із того, що згідно з приписами Основного Закону України, юридичними позиціями Конституційного Суду України, що є співвідносними з приписами Конвенції та практикою Європейського суду з прав людини, право на судовий захист, зокрема в аспекті доступу до суду касаційної інстанції, не є абсолютним. Сплата судового збору як одна з умов доступу до суду не суперечить суті права на судовий захист, гарантованого частиною першою статті 55 Основного Закону України. Приписами закону може бути встановлений обов`язок зі сплати судового збору. Водночас ці приписи закону мають бути чіткими та зрозумілими за змістом, мати правомірну мету та відповідати вимозі домірності. Важливим складником принципу верховенства права (правовладдя) є принцип домірності, додержання якого вимагає, зокрема, встановлення справедливого балансу між публічним та приватним інтересами. У державі, керованій правовладдям, реалізація права на доступ до суду має залежати насамперед від суті спору та інших значущих обставин, що пов`язані з питаннями права у справі, й не має залежати першочергово або винятково від фінансових можливостей сторони юридичного спору».

Оскільки судом на підставі поданих позивачем доказів зменшено розмір судового збору, тобто враховано майновий стан сторони лише на підставі наявної довідки про розмір її пенсії, а інших доказів щодо повного майнового стану сторони позивача (інформації з органу Державної фіскальної служби про доходи позивача та інформації про наявність банківських рахунків, відкритих на ім`я позивача та залишок коштів на них) до клопотання позивачем не надано, а тому у суду відсутні правові підстави, передбачені частиною 1 статті 136 ЦПК України, для відстрочення позивачу сплати судового збору до ухвалення рішення.

За таких підстав, у задоволенні клопотання представнику позивача слід відмовити.

Крім того, із системи документообігу суду вбачається, що позивач вже вп`яте звертається з тим самим позовом до суду, зокрема, різним суддям Деснянського районного суду м. Чернігова були розподілені ідентичні позовні заяви у справах № 750/17112/24 (позовну заяву було залишено без руху для сплати судового збору і за заявою позивача про відкликання позову, його було повернуто, суддя Логвіна Т.В.), № 750/16935/24 (до відкриття провадження повернуто за заявою позивача, суддя Маринченко О.А.), № 750/18282/24 (до відкриття провадження повернуто за заявою позивача, суддя Супрун О.П.), 750/332/25 (позовну заяву було залишено без руху для сплати судового збору і за заявою позивача про відкликання позову, його було повернуто, суддя Логвіна Т.В.).

Суддя може розцінювати, що такі дії вчинялися з метою маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями та фактично зводяться до обрання конкретного судді, який буде розглядати позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житло в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строки, встановлені судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, наявні підстави для повернення позовної заяви.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 3 ст. 185, статтями 258-261, 353, 354 ЦПК України,

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання представника позивача про відстрочення ОСОБА_1 сплати вже зменшеного судом розміру судового збору до ухвалення рішення у справі № 750/2982/25 - відмовити.

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житло, в порядку спадкування за законом - вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.П. Рахманкулова