ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 березня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/4034/23

Головуючий у першій інстанції Меженнікова С. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/616/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів Онищенко О.І., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк",

відповідач: ОСОБА_1 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 18.02.2013 у розмірі 34 918,7 грн станом на 23.08.2023, яка складається з:

- 27 379 грн заборгованість за тілом кредиту;

- 7 539,17 грн заборгованість за простроченими відсотками;

та судові витрати у розмірі 2 684 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н від 18.02.2013 та приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms.

Позивач зазначав, що відповідачу відкрито кредитний рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 28 000 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Указував, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Наголошував на тому, що відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу.

Звертав увагу на те, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку.

Стверджував, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором у відповідача станом на 23.08.2023 виникла заборгованість 34918,17 грн, яка складається з:

- 27 379 грн заборгованість за тілом кредиту;

- 7 539,17 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15.01.2025 позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 18.02.2013 року у сумі 34 918,17 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредита 27379 грн, заборгованості за відсотками 7539,17 грн і 2684 грн у відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, застосувати строки позовної давності та закрити провадження по даній справі у зв`язку із давністю, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що кредитні відносини між сторонами виникли 18.02.2013 і відповідач користуючись кредитними коштами погоджувалася на ставку 3% річних, що було зазначено на сайті позивача, та від суми 28 000 грн складає 840 грн на рік, а за три роки 2 520 грн.

Уважає, що позивач свідомо увів її в оману щодо відсоткової ставки, оскільки керування сайтом та зміна інформації на сайті залежить виключно від дії позивача і відповідно таку інформацію можна змінювати декілька разів на день.

Наголошує, що позивач не надав жодного доказу, де було б зазначено згоду відповідачки на відсоткову ставку. Тому відсутні підстави уважати, що при укладенні договору позивач дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження саме тих умов, які уважав узгодженими позивач.

Уважає, що сума відсотків по кредиту нарахована за відсотковою ставкою, на яку вона не погоджувалася.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду.

Зазначає, що підписавши заяву від 18.02.2013 відповідачка зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.

Указує, що 25.01.2022 ОСОБА_1 підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг. При укладанні Договору від 25.01.2022 сторони письмово погодили істотні умови кредитування за послугою «Кредитні картки» (пункти 1.2, 1.3 Договору), зокрема, погодили розмір процентної ставки за користування кредитними коштами 42% річних для картки Універсальна.

Звертає увагу суду на те, що станом на 21.01.2022 заборгованість за кредитними коштами була відсутня, а залишок власних коштів відповідачки складав 47,55 грн. Після підписання заяви від 25.01.2022 та отримання картки Універсальна №592143 на неї був встановлений кредитний ліміт в розмірі 28 000 грн, що підтверджується відповідною довідкою та випискою про рух коштів.

Наголошує, що з аналізу операцій по кредитних картках, які відображені у виписці, вбачається, що відповідачка протягом всього часу користування кредитними коштами, схвалювала укладений правочин відповідно до погоджених сторонами умов, зокрема, щодо плати у вигляді відсотків за користування кредитними коштами.

Уважає, що у даній справі відсутні правові підстави для висновку про пропуск позивачем строку позовної давності при зверненні з даним позовом. Відповідачка здійснювала часткову сплату заборгованості за отриманим кредитом, зокрема 01.06.2022 на суму 1 419,95 грн, 03.07.2022 на суму 1 398,37 грн, 20.07.2022 на суму 1 500,00 грн, 17.08.2022 на суму 500,00 грн, 05.09.2022 на суму 2 300,00 грн., 20.10.2022 на суму 720,00 грн., і т.д., що свідчить про визнання заборгованості та вказує на переривання перебігу строку позовної давності.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов АТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив з того, що всупереч умовам кредитного договору ОСОБА_1 не виконала своїх зобов`язань, не погасила наявну заборгованість, а тому вона підлягає стягненню з відповідачки у розмірі 34 918,17 грн на користь позивача.

З таким висновком районного суду частково погоджується апеляційний суд з огляду на наступне.

Судом у справі встановлено, що 18.02.2013 між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 24).

В анкеті-заяві зазначено, що Відповідач погоджується з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які було надано їй для ознайомлення в письмовому вигляді, Умови та Правилами надання банківських послуг розміщено на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Зобов`язалася виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua.

Розмір кредитного ліміту, розмір відсотків за користування коштами та порядок їх нарахування в анкеті-заяві не зазначено.

Згідно із довідкою АТ КБ «ПриватБанк», відповідачці надавались у користування кредитні картки НОМЕР_1 (строк дії 13.08.2017 по 08/21), НОМЕР_2 (строк дії 17.05.2021 по 12/24), НОМЕР_3 (строк дії з 25.01.2022 по 09/25) (а.с.11).

Із довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , вбачається, що 13.08.2017 банком відкрито картковий рахунок НОМЕР_1 . Початковий кредитний ліміт 500 грн, з 25.01.2022 28 000 грн, з 13.03.2023 28 000 грн, з 24.03.2023 28 000 грн, з 04.04.2023 0 грн (а.с. 12).

На підтвердження заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» надано розрахунок заборгованості за договором б/н від 18.02.2013, укладеним між банком та ОСОБА_1 станом на 23.08.2023, згідно з яким станом на 23.08.2023 заборгованість за простроченим тілом кредиту становить 27 379 грн, заборгованість за простроченими відсотками 7 539,17 грн (а.с. 8-10).

З виписки за договором №б/н за період з 13.08.2017 по 29.08.2023 вбачається, що відповідачка активно користувалася наданим кредитним лімітом, а саме знімала готівку, проводила безготівкову оплату товарів та послуг, здійснювала перекази грошових коштів, поповнювала вказані картки і т.д. (а.с. 67-70).

14.12.2022 ОСОБА_1 заповнено та підписано анкету-опитувальник клієнта фізичної особи АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 25).

Крім того на підтвердження своєї позиції до позовної заяви Банком надано заяву ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 25.01.2022, в останньому рядку якої зазначено «підписано ОТП 25.01.2022 13:44» (а.с. 13-23), Паспорт споживчого кредиту, де у графі підпис споживача зазначено «25/01/2022 ОСОБА_1 , підписано ОТП 25.01.2022 13:44» (а.с. 27-30) та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який не підписаний відповідачкою (а.с. 31).

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 10 ЦПК визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Звертаючись до суду з позовом Банк просив стягнути тіло кредиту та заборгованість за відсотками за користування кредитом. Як на підставу своїх позовних вимог про погашення заборгованості за договором, позивач посилався на Умови та правила надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» та Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 25.01.2022, які не підписані відповідачем.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» та Тарифи розуміла Якубець Т.В., ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву.

Відповідачкою підписано лише анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 18.02.2013 та анкету-опитувальник клієнта-фізичної особи від 14.12.2022.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019, справа N 342/180/17).

З огляду на викладені норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та висновки Верховного Суду щодо застосування цих норм, враховуючи, що належні докази на підтвердження тієї обставини, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, позивачем не надані і такі судом першої інстанції не досліджувалися, апеляційний суд уважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення із позичальника на користь банку витребуваних ним процентів за користування кредитом.

При цьому, колегія суддів уважає помилковим посилання позивача на заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 25.01.2022, яка, на думку позивача, свідчить про погодження сторонами із цієї дати умов укладеного 18.02.2013 кредитного договору, в тому числі щодо розміру процентів за користування кредитними коштами.

Так, власноручний підпис ОСОБА_1 у вищезазначеній заяві відсутній, а в графі реквізити сторін та підпис клієнта, зазначено про те, що підписано ОТП 25.01.2022 13:44.

Питання щодо використання електронного підпису регулює Закон України "Про електронні документи та електронний документообіг", за приписами якого для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.

Порядок використання електронного підпису у банківській системі України та на ринках небанківських фінансових послуг, державне регулювання та нагляд за діяльністю на яких здійснює Національний банк України, а також при наданні платіжних послуг визначається Національним банком України (частини перша та шоста статті 6 Закону).

Зокрема, постановою Правління Національного банку України №172 від 20.11.2023 затверджено Положення про використання електронного підпису та електронної печатки, яким передбачено, що установа (банк) зобов`язана розробити з урахуванням вимог законодавства України внутрішні документи, у яких має встановлюватися порядок:

1) створення і засвідчення електронної копії з паперового документа;

2) створення і засвідчення паперової копії електронного документа;

3) виявлення будь-яких змін в електронному документі, в електронній копії з паперового документа;

4) виявлення будь-яких змін ЕП після підписання електронного документа;

5) використання ЕП та електронних печаток установи;

6) виявлення будь-яких змін в електронному документі, в електронній копії з паперового документа після використання електронної печатки;

7) виявлення будь-яких змін електронної печатки після її використання для засвідчення електронного документа, електронної копії з паперового документа.

Відповідно до Положення про застосування електронних підписів фізичних осіб, затверджених правлінням АТ КБ "Приватбанк" 30.08.2021, OTP (one time password) це одноразовий цифровий пароль, для одного сеансу аутентифікації, що надсилається банком на персональний номер мобільного телефону фізичної особи (шляхом направлення SMS-повідомлення) з метою ідентифікації такої особи та підтвердження отриманого від неї розпорядження, погодження, повідомлення тощо. Дія одноразового пароля обмежена певним проміжком часу.

Пунктом 5.1 вказаного Положення передбачено, що клієнт фізична особа, яка отримує або має намір отримати банківські та/або фінансові послуги, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, під час підписання документів/відомостей має право використовувати простий ЕП на підставі договору між Банком і клієнтом, що укладається в письмовій формі (у вигляді паперового документа з власноручними підписами сторін або як електронний документ із кваліфікованим ЕП) та ЦВП.

В якості простого ЕП клієнта використовується поєднання наступних параметрів: у застосунку Приват24 - логін та пароль фізичної особи користувача, відомий виключно клієнту, який є його особистим ідентифікатором в системі OTP та підтверджує будь-які дії користувача, є хеш-функцією від значущих реквізитів документа, яка формується за допомогою крипостійких алгоритмів у чат online, вбудований в мобільний застосунок Приват24, - фінансовий номер телефону власником якого може бути виключно клієнт Банку, який виступає в ролі особистого ідентифікатора в системі ОТР для підтвердження дій користувача (пункт 5.3 Положення).

Банк може використовувати й інші види ЕП відповідно до розроблених ним технологій та зміни функціональних можливостей програмного забезпечення та сервісів Банку, зокрема: ОТР, QR-код, кнопки Підпис, Підписав, Підтверджую, Ознайомився тощо у програмних комплексах, мобільному додатку або на офіційному сайті Банку у мережі Інтернет, де клієнту надається технічна можливість ознайомитися з умовами надання відповідної послуги та підписати відповідний договір та/або дати доручення Банку на здійснення операції з переказу коштів тощо, або якщо інтерфейс відповідного програмного комплексу Банку надає клієнту змогу зробити однозначний висновок про суть операції, доручення на здійснення якої клієнт надає Банку шляхом підписання способами, визначеними цим Положенням. Правочини у вигляді електронних документів із використанням простих ЕП є дійсними та обов`язковими для суб`єктів електронного документообігу та такими, що не потребують додаткового підтвердження (пункт 5.4 Положення).

В даному випадку Заява містить виключно інформацію про те, що підписано ОТП, проте сам одноразовий цифровий пароль відсутній, а тому колегія суддів приходить до висновку, що заява не підписана відповідачкою.

При цьому ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не заперечує, що вона користувалася кредитними коштами та зазначає, що при укладенні кредитного договору вона ознайомилася з інформацією про встановлення їй відсоткової ставки 3% річних.

Так, як матеріали справи не містять підписаних відповідачкою Умов та Правил надання банківських послуг, а в підписаній нею анкеті-заяві відсотки за користування кредитними коштами не погоджені сторонами, колегія суддів уважає за можливе стягнути відсотки у розмірі, що визнається відповідачем та на стягнення яких вона погоджується, а саме в сумі 2 520 грн (28 000 х 3% х 3 роки).

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення на користь Банку тіла кредиту.

На підтвердження наявної заборгованості Банком надано до суду виписку за договором б/н за період з 13.08.2017 по 29.08.2023 з карткового рахунку ОСОБА_1 , згідно якої: усього витрат за період 109 100,36 грн, усього надходжень 74 182,19 грн, баланс на кінець періоду 34 918,17 грн та розрахунок заборгованості за договором № б/н від 18.02.2013, укладеним між банком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 23.08.2023.

У позовній заяві Банк зазначає, що сума заборгованості за кредитом становить 27 379 грн. Відповідачка цю суму не заперечує та контррозрахунків не наводить, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 27 379 грн заборгованості за тілом кредиту.

Отже, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд уважає, що з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 27 379 грн заборгованості за тілом кредиту та 2 520 грн заборгованості за відсотками, а в загальному розмірі 29 899 грн.

При цьому колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

З виписки за договором б/н за період з 13.08.2017 по 29.08.2023 з карткового рахунку ОСОБА_1 вбачається, що 21.01.2022 нею було повністю погашено заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , 25.01.2022 відповідачці було збільшено кредитний ліміт до 28 000 грн.

Після збільшення кредитного ліміту користуватися кредитними коштами ОСОБА_1 почала 28.02.2022, з даним позовом АТ КБ «ПриватБанк» звернувся 02.10.2023, тобто в межах трирічного строку, а тому строки позовної давності не порушено.

Виходячи з викладеного вище, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів уважає, що рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15.01.2025 підлягає зміні шляхом зменшення стягнутої з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 18.02.2013 з 34 918,17 грн до 29 899 грн, заборгованості за відсотками з 7539 грн до 2520 грн.

Згідно до ч. 1 ст. 133 ЦК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з частковим задоволенням позову на суму 29 899 грн, що становить 85,62% від оскаржуваної суми боргу, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 2298 грн 04 коп. (2684 грн х 85,62%) судового збору за розгляд справи судом першої інстанції, а тому стягнута судом першої інстанції сума судового збору підлягає зменшенню з 2684 грн до 2298 грн 04 коп.

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги на суму 5019 грн 17 коп. (34918 грн 17 коп. 29 899 грн), що становить 14,38% від оскаржуваної суми боргу, з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 578 грн 94 коп. (4 026 грн х 14,38%) судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2025 року змінити в частині визначених до стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 18.02.2013, заборгованості за відсотками та відшкодування судових витрат, зменшивши суму заборгованості за кредитним договором з 34918 грн 17 коп. до 29 899 грн, суму заборгованості за відсотками з 7539 грн до 2520 грн, суму відшкодування судових витрат з 2684 грн до 2298 грн 04 коп.

В іншій частині - рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 578 грн 94 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: О.І. Онищенко

Н.В. Шитченко