Справа № 758/5704/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

24 лютого 2025 року

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Будзан Л.Д.,

за участі секретаря судового засідання - Губенко О.М.,

розглянувши в приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє законний представник - мати ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зняття арешту з нерухомого майна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Перша Київська державна нотаріальна контора, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2024 року позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє законний представник - мати ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просила суд: зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , який накладений: ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 20.11.2006 року, номер 2-П-3197/06, суддя Щасна О.В., реєстраційний номер обтяження: 4163946 від 05.12.2006 року, зареєстрований Першою київською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 12.07.2007 року, номер б/н, суддя Багінкевич С.М., реєстраційний номер обтяження: 5340320 від 20.07.2007 року, зареєстрований Першою київською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; а також зняти арешт з квартири АДРЕСА_2 , який накладений: ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 20.11.2006 року, номер 2-П-3197/06, суддя Щасна О.В., реєстраційний номер обтяження: 4164078 від 05.12.2006 року, зареєстрований Першою київською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 12.07.2007 року, номер б/н, суддя Багінкевич С.М., реєстраційний номер обтяження: 5340412 від 20.07.2007 року, зареєстрований Першою київською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 та чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 . Спадкоємцями щодо майна померлого є його син ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_2 . Державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори 17.11.2023 було заведено спадкову справу № 1395/2023 щодо майна померлого ОСОБА_4 . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та заборон відчуження на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, вбачається, що по квартирі АДРЕСА_2 були виявлені два обтяження, які були накладені ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 20.11.2006 року, номер 2-П-3197/06, суддя Щасна О.В., реєстраційний номер обтяження: 4164078 від 05.12.2006 року, зареєстрований Першою київською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; а також ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 12.07.2007 року, номер б/н, суддя Багінкевич С.М., реєстраційний номер обтяження: 5340412 від 20.07.2007 року, зареєстрований Першою київською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори від 02.04.2024, позивачу та його матері було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадину за законом на вказану квартиру, в зв`язку з наявність накладених арештів на це майно. Крім того, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та заборон відчуження на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, вбачається, що по квартирі АДРЕСА_1 також наявні два обтяження, які були накладені ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 20.11.2006 року, номер 2-П-3197/06, суддя Щасна О.В., реєстраційний номер обтяження: 4163946 від 05.12.2006 року, зареєстрований Першою київською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; а також ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 12.07.2007 року, номер б/н, суддя Багінкевич С.М., реєстраційний номер обтяження: 5340320 від 20.07.2007 року, зареєстрований Першою київською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори від 02.04.2024, позивачу та його матері було також відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадину за законом на вказану квартиру, в зв`язку з наявністю накладених арештів на це майно. Позивач вказує, що в провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала справа № 2-68/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності, в межах якої на квартиру АДРЕСА_1 , ухвалою суду було накладено арешт. Однак, у даній справі рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14.12.2010 року, рішення Подільського районного суду м. Києва від 02.09.2010 було скасовано, та в задоволенні позову відмовлено. Крім того, в провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала справа № 2-П-3197/06 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , яка була залишена ухвалою суду без розгляду. Представник позивача звернулась до суду із заявою про надання копій судових рішень у даних справах, однак, цей запит залишився без належного реагування. З огляду на наявність впродовж тривалого часу арешту на квартирах, які є спадковим майном, позивач немає можливості реалізувати свої спадкові права у встановленому законом порядку, а відтак через свого законного представника позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав із даним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.05.2024 року, головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д.

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 15.05.2024, у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18.09.2024, у справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась. Суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити, та проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явилась. Судом про розгляд справи повідомлялась належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. Відзив на позов до суду не надходив.

Третя особа явку свого представника в судове засідання не забезпечила. Про розгляд справи повідомлялась належним чином. Пояснення/заперечення на позов до суду не надходив.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК Україна, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що із 20.05.2005 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1 , батьками якого зазначено ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої увійшли: квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 .

Спадкоємцями щодо майна померлого ОСОБА_4 є його син ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_2 .

Доказів того, що відповідач є спадкоємцем ОСОБА_4 матеріали справи не містять, та стороною відповідача суду надано не було.

Державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори 17.11.2023 було заведено спадкову справу № 1395/2023 щодо майна померлого ОСОБА_4 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та заборон відчуження на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, вбачається, що по квартирі АДРЕСА_2 були виявлені два обтяження, які були накладені ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 20.11.2006 року, номер 2-П-3197/06, суддя Щасна О.В., реєстраційний номер обтяження: 4164078 від 05.12.2006 року, зареєстрований Першою київською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; а також ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 12.07.2007 року, номер б/н, суддя Багінкевич С.М., реєстраційний номер обтяження: 5340412 від 20.07.2007 року, зареєстрований Першою київською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори від 02.04.2024, ОСОБА_2 , яка діє ввід свого імені та від імені свого сина ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру АДРЕСА_2 , в зв`язку з наявністю накладених арештів на це майно.

Крім того, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та заборон відчуження на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, вбачається, що по квартирі АДРЕСА_1 також наявні два обтяження, які були накладені ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 20.11.2006 року, номер 2-П-3197/06, суддя Щасна О.В., реєстраційний номер обтяження: 4163946 від 05.12.2006 року, зареєстрований Першою київською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; а також ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 12.07.2007 року, номер б/н, суддя Багінкевич С.М., реєстраційний номер обтяження: 5340320 від 20.07.2007 року, зареєстрований Першою київською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори від 02.04.2024, ОСОБА_2 , яка діє ввід свого імені та від імені свого сина ОСОБА_1 було також відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру АДРЕСА_1 , в зв`язку з наявністю накладених арештів на це майно.

Судом встановлено, що в провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала справа № 2-68/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності, в межах розгляду якої на квартиру АДРЕСА_1 , ухвалою суду від 12.07.2007 року було накладено арешт.

Однак, у даній справі рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14.12.2010 року, рішення Подільського районного суду м. Києва від 02.09.2010 було скасовано, та в задоволенні позову відмовлено.

Крім того, було встановлено, що в провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала справа № 2-П-3197/06 (№2-647/06) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю, яка була залишена ухвалою суду від 24.05.2007 без розгляду, в зв`язку із неявкою позивача в судові засідання.

Сторона позивача вказує, що з огляду на давність накладених судом арештів, відсутність на даний час будь-яких спорів щодо майна померлого, позивач, в інтересах якої діє його законний представник позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права, а відтак вимушені звернутись до суду із даним позовом.

Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористалась, та доказів на спростування заявлених позовних вимог до суду не подала.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що спори про цивільне право, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Крім того, за змістом ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Підпунктами 4.15. та 4.18. п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України за №296/5 від 22.02.2012, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Враховуючи, що державним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав наявності заборони відчуження на спадкове майно, позивач набув право звернення до суду з позовом, як спадкоємець померлого власника арештованого майна.

З аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту вбачається, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини встановлені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15 березня 2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Згідно зі ст. 59 зазначеного Закону, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, позов про зняття арешту з майна боржника може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Судом встановлено, що позивач та його законний представник є спадкоємцями нерухомого майна, на яке накладено арешт.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За змістом ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права власності. Зокрема, встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положеннь ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З наявних у справі доказів вбачається, що позивач та його законний представник є законними спадкоємцями померлого, та мають намір реалізувати свої спадкові права, однак, у встановленому законом порядку здійснити це не можуть з огляду на наявність арештів, які були накладені в рамках судових справ, розгляд яких за життя спадкодавця, було завершено, та рішення по яким набрали законної сили.

Окремо слід вказати на те, що стороною відповідача обґрунтування позову спростовані не були, як і не надано доказів наявності підстав для існування арештів на майно спадкодавця, які були накладені в межах розгляду справ, розгляд яких було завершено та рішення по яким набрали законної сили.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що наявність накладених арештів на майно, та неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, позбавляє права позивача та його законного представника реалізувати свої спадкові права у встановленому законом порядку, та в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності позивач не може, а відтак суд вважає позовні вимоги про зняття арешту обґрунтованими, законними, та такими, що підлягають задоволенню.

В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 264, 268, 265, 212 -218, ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах якого діє законний представник - мати ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зняття арешту з нерухомого майна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Перша Київська державна нотаріальна контора, задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , який накладений:

ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 20.11.2006 року, номер 2-П-3197/06, суддя Щасна О.В., реєстраційний номер обтяження: 4163946 від 05.12.2006 року, зареєстрований Першою київською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна;

ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 12.07.2007 року, номер б/н, суддя Багінкевич С.М., реєстраційний номер обтяження: 5340320 від 20.07.2007 року, зареєстрований Першою київською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_2 , який накладений:

ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 20.11.2006 року, номер 2-П-3197/06, суддя Щасна О.В., реєстраційний номер обтяження: 4164078 від 05.12.2006 року, зареєстрований Першою київською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна;

ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 12.07.2007 року, номер б/н, суддя Багінкевич С.М., реєстраційний номер обтяження: 5340412 від 20.07.2007 року, зареєстрований Першою київською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в інтересах якого діє законний представник - мати ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення суду буде складено 03 березня 2025 року.

Повне найменування сторін по справі:

позивач - ОСОБА_1 в інтересах якого діє законний представник - мати ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач - ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Перша Київська державна нотаріальна контора, , юридична адреса: м. Київ, пр. Берестейський, буд. 11.

Суддя Леся БУДЗАН