Справа № 461/894/25
Провадження № 2-н/461/210/25
УХВАЛА

11.03.2025 року суддя Галицького районного суду міста Львова Мироненко Л.Д., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за споживання природного газу,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулось із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за споживання природного газу.

Згідно ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичних осіб пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У заяві про видачу судового наказу, заявник адресою боржника ОСОБА_1 зазначає - АДРЕСА_1 , та просить стягнути з боржника заборгованість за споживання природного газу за вказаною адресою.

При цьому, заявником суду не надано доказів того, що квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 на праві власності, чи доказів того, що останній проживає за вказаною адресою.

Відповідно до довідки, наданої відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС у Львівській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 не значиться.

Враховуючи наведене, не вбачається виникнення або порушення права вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що у видачі судового наказу слід відмовити.

При цьому, необхідно роз`яснити стягувачу, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків, а також не позбавляє можливості стягувача звернутись із вказаними вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Керуючись ст.ст.162, 165, 261 ЦПК України,-

постановив:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за споживання природного газу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.Д. Мироненко