ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3513/25 Справа № 215/5923/24 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м.Кривий Ріг

справа № 215/5923/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М.,Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 січня 2025 року, яке ухвалено суддею Демиденко Ю.Ю. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 09 січня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2008 рку, який був зареєстрований Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 260. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На теперішній час, шлюбні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином, позивач вважає, що їх сім`я розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Майнового спору та спору про місце проживання дитини, на час розгляду справи, не мають. Також позивач зазначала, що діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання дітей відповідач не бажає.

На підставі наведеного вище позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 08 серпня 2008 року Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 260 та стягнути аліменти з відповідача на її користь, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення повноліття дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 січня 2025 року позовні вимоги задоволено.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 08 серпня 2008 року Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 260 розірвано.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 щомісячно аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 17 вересня 2024 року.

Зазначено, що рішення підлягає негайному виконанню в межах платежу аліментів за один місяць.

Повернуто ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що складає 605,60 грн сплаченого нею при подачі позову за квитанцією № 209563455 від 02 серпня 2024 року в загальній сумі 1 211,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивача на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всії видів заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 17 вересня 2024 року та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всії видів заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 06 березня 2022 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було досліджено період непроживання позивача і відповідача разом, під час якого не велося спільне господарство, в тому числі відповідачем не виконувалися обов`язки щодо утримання своїх неповнолітніх дітей. Бездіяльність щодо утримання дітей їх батьком могло призвести до порушення конституційних прав дітей на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Під час невзяття участі батька у житті дітей позивач, їх мама, у повному обсязі взяла на себе матеріальне забезпечення дітей, відповідальність за їх життя, здоров`я та розвиток. Згідно з довідками про перетин кордону позивач з неповнолітніми дітьми виїхала за кордон України 06 березня 2022 року і за цей час до України не поверталася. Позивач організувала побут дійтей, влаштувала їх до закладів освіти, дітям надається медична та психологічна допомога за запитом мами. Мама дітей у зв`язку з неучастю у їх життю батька змушена працювати на кількох роботах, щоб забезпечити фінансові потреби родини. В позовній заяві позивач вказала, що сімейні відносини з відповіачем фактично були припинені з березня 2022 року.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

В апеляційній скарзі позивач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині визначення судом першої інстанції дати початку стягнення аліментів на утримання дітей. Рішення суду в частині задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та в частині визначеного судом розміру аліментів на утримання дітей не оскаржується, а тому апеляційним судом в цій частині не перевіряється.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 08 серпня 2008 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с.13).

Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11,12).

На теперішній час, шлюбні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з їх доведеності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.

Також суд погоджується із датою початку стягнення аліментів на утримання дітей, а саме з 17 серпня 2024 року, з огляжу на наступне.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч.1 ст. 79 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З огляду на наведене, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів з дня пред`явлення позову, а саме з 17 вересня 2024 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було досліджено період непроживання позивача і відповідача разом, під час якого не велося спільне господарство, в тому числі відповідачем не виконувалися обов`язки щодо утримання своїх неповнолітніх дітей. Та про те, що під час невзяття участі батька у житті дітей позивач, їх мама, у повному обсязі взяла на себе матеріальне забезпечення дітей, відповідальність за їх життя, здоров`я та розвиток не можуть бути підставою для зміни рішення суду в частині почату стягнення аліментів з тих підстав, що законодавчо чітко виначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення судом цієї справи.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, в оскаржуваній частині, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду, в оскаржуваній частині, ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 березня 2025 року.

Головуючий:

Судді: