Справа № 522/3916/25
Провадження № 2-о/522/250/25
УХВАЛА

13 березня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Красносільська об`єднана територіальна громада Одеського району Одеської області, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 .

Після його смерті відкрилася спадщина на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Указує, що у неї є право на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 як спадкоємцем четвертої черги за законом, оскільки вона хоч і не була зареєстрована за однією адресою, але фактично постійно проживала зі спадкодавцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини.

Для оформлення своїх спадкових прав вона звернулася до нотаріуса, проте нотаріус їй роз`яснив, що строк на подання нею заяви закінчився 11.03.2022, а надані документи не дозволяють встановити родинні відносини та визначити порядок черговості, тому їй слід звернутися до суду для встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до відкриття спадщини та для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, який нею пропущений.

Встановлення даного факту їй необхідно для отримання спадщини після смерті ОСОБА_2 , оскільки в інший спосіб її права захищеними бути не можуть.

При цьому вважала відсутнім спір про право, оскільки відсутні особи, які б зверталися із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та спадкова справа після його смерті не заводилася.

На підставі наведеного просила встановити факт її спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з 10.05.2015 до часу відкриття спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це самостійний вид цивільного судочинства, у якому суд при розгляді безспірних справ встановлює юридичні факти або обставини з метою захисту охоронюваних законом інтересів громадян і організацій.

Зокрема у порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Згідно з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, оскільки метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Разом з тим, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності до ст. ст. 1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом частини першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з частинами першою-третьою статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 та доданих до неї матеріалів слідує, що від дня смерті спадкодавця сплинуло більш ніж один рік.

Отже, з урахуванням встановленого ст. 1277 ЦК України обов`язку органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна звернутися до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, суд вважає, що факт, про встановлення якого просить заявник, не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2024 року у справі № 641/683/23, 02 травня 2024 року у справі № 367/2904/22.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Отже, суд вважає, що у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 слід відмовити, роз`яснивши заявнику, що вона вправі звернутися до суду із позовом у порядку позовного провадження.

Керуючись ч. 4 ст. 315 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

У відкритті провадженняу справіза заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Красносільська об`єднана територіальна громада Одеського району Одеської області, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - відмовити.

Роз`яснити заявнику право звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА