ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/559/25 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Кухаря С.В.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Запорізької міської ради Мірошниченко Ольги Олександрівни на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 січня 2025 року у справі за заявою Запорізької міської територіальної громади в особі Запорізької міської ради, заінтересована особа - Четверта Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання спадщини відумерлою,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року Запорізька міська територіальна громада в особі Запорізької міської ради, заінтересована особа - Четверта Запорізька державна нотаріальна контора, звернулась до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18.05.2023 року Серії НОМЕР_1 , яке видане Олександрівським ВДРАЦС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Після смерті ОСОБА_1 відкрилась спадщина, яка до теперішнього часу не оформлена.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником 1 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1273, виданий 30.08.2021, видавник: Пянковська О.Г., приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області.

Відповідно до листа Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 20.8.2024 №06.4-02/02/1196 за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 був зареєстрований з 01.09.2021 по 18.05.2023 рік, на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 по теперішній час зареєстровані особи відсутні.

Актових записів про шлюб, розірвання шлюбу та народження дітей не виявлено.

Відповідно до листа СКП «Запорізька ритуальна служба» від 04.07.2023 № 515 ОСОБА_1 , актовий запис про смерть №1111, похований 06.06.2023 року як безрідна особа.

На підставі викладеного, представник заявника просила суд визнати спадщину, яка складається з квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відумерлою спадщиною та передати її у власність Запорізької міської територіальної громади в особі Запорізької міської ради.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 січня 2025 року заяву Запорізької міської територіальної громади в особі Запорізької міської ради, заінтересована особа - Четверта Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання спадщини відумерлою залишено без розгляду.

Роз`яснено заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, представник Запорізької міської ради Мірошниченко О.О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що сам факт визнання судом спадщини відумерлою виключає наявність суб`єкта, з яким навіть потенційно може існувати спір про право. Саме тому заява про визнання спадщини відумерлою розглядається в порядку окремого провадження.

Під час розгляду справи не встановлена жодна особа, до якої має позиватись Запорізька міська рада з вимогою про передачу майна у власність територіальної громади.

Вважає, що позиція щодо саме позовних вимог в частині передачі у власність громади відумерлої спадщини суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Зауважує, що виконуючи обов`язок, встановлений ч. 1 ст. 1277 ЦК України, Запорізька міська рада звернулась до суду з заявою, передбаченою ч. 1 ст. 1277 ЦК України. Під час розгляду справи спір про право не виник, отже залишення заяви без розгляду є неправомірним.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив, що не заважає розгляду справи у відповідності до положень ст. 360 ЦПК України.

Представник заінтересованої особи - Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог процесуального законодавства, до апеляційного суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу апеляційного суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія суддів у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності представника заінтересованої особи - Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника Запорізької міської ради Доніної Н.О., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України).

Згідно до ч. 1 ст. 258 ЦПК України ухвала є різновидом судового рішення.

Оскаржуване судове рішення не відповідає критерію законності судового рішення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що Запорізька міська територіальна громада в особі Запорізької міської ради заявила вимогу не лише визнати спадщину відумерлою, але й про передачу відповідного спадкового майна у власність Запорізької міської територіальної громади в особі Запорізької міської ради, тобто заява містить вимоги позовного (майнового) характеру. Враховуючи, що заявником заявлена вимога про передачу відумерлої спадщини у власність Запорізької міської ради, яка підлягає розгляду в порядку позовного провадження, у вказаних правовідносинах вбачається спір про право, за таких обставин слід заяву залишити без розгляду, роз`яснивши, що заявник має право звернутися до суду в порядку позовного провадження з позовною заявою на загальних підставах.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За положеннями частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18.05.2023 року Серії НОМЕР_1 , яке видане Олександрівським ВДРАЦС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 7).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником 1 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1273, виданий 30.08.2021, видавник: Пянковська О.Г., приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області (а.с. 8).

Відповідно до листа Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради від 20.8.2024 №06.4-02/02/1196 за адресою: АДРЕСА_2 , був зареєстрований ОСОБА_1 з 01.09.2021 по 18.05.2023 рік, на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за вказаною адресою інші зареєстровані особи відсутні (а.с. 12).

Згідно листа Департамента соціального захисту населення Запорізької міської ради від 19.08.2024 року №01.01.-08/694 повідомлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . З 01.12.2021 по 30.04.2022 знаходився на обліку в Управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району та отримував субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (а.с. 13).

Листом відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одесса) від 23.08.2024 року вих. №4169/06.10-01-33 повідомлено, що відносно ОСОБА_1 виявлено наступні актові записи:

- актовий запис №3397 про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складений 03.12.1957 Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Батьки: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- актовий запис № 1111 про смерть ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складений 18.05.2023 Олександрівським ВДРАЦС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- актовий запис № 6357 про смерть батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складений 30.10.1986 Шевченківським ВДРАЦС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

- актовий запис № 9067 про смерть матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , складений 29.10.2009 Запорізьким міським ВДРАЦС, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Додатково зазначено, що визначення родинних зв`язків (близьких родичів) в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян не фіксується (а.с. 15).

Відповідно до листа СКП «Запорізька ритуальна служба» від 04.07.2023 № 515 ОСОБА_1 , актовий запис про смерть №1111, похований 06.06.2023 року як безрідна особа (а.с. 14).

Згідно інформаційних довідок від 04.11.2024 №1632/01-16 та від 12.12.2024 №1888/01-16, наданих Четвертою Запорізькою державною нотаріальною конторою, спадкова справа після смерті ОСОБА_1 не заводилася (а.с. 28, 35).

Колегією судів встановлено, що Запорізька міська територіальна громада в особі Запорізької міської ради звернулася в суд із заявою про визнання спадщини відумерлою в зв`язку зі смертю ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого відсутні спадкоємці.

Залишаючи заяву Запорізької міської територіальної громади в особі Запорізької міської ради без розгляду, суд першої інстанції, пославшись на роз`яснення, викладені у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року N 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", вважав, що у заяві про визнання спадщини відумерлою не можуть ставитись вимоги позовного характеру, зокрема, вимога про передачу спадкового майна територіальній громаді, оскільки за таких обставин вбачається спір про право, що унеможливлює розгляд заяви у порядку окремого провадження.

Однак з правильністю таких висновків суду першої інстанції апеляційний суд погодитися не може з урахуванням такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦПК України, в мотивувальній частині ухвали суду має бути зазначено мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Згідно з ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання спадщини відумерлою (ч.ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи; справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний лише з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права. У спорі існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. За відсутності цих елементів немає спору про право.

Відповідно до частини 1 статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

У постанові від 18 травня 2022 року у справі № 643/6125/16 Верховний Суд зауважив, що особливістю розгляду справи про визнання спадщини відумерлою, яка розглядається в окремому провадженні, як й інших справ окремого провадження, зокрема, є: заявлені вимоги у порядку окремого провадження повинні бути безспірними (відсутній спір про право); справи окремого провадження порушуються за заявою і розглядаються за участю заявника, заінтересованих осіб (відсутність спору про право зумовлює відсутність сторін з протилежними інтересами, відсутність позову); немає інститутів і категорій, властивих позовному провадженню (пред`явлення зустрічного позову, заміна сторін, співучасть, мирова угода, треті особи, звернення до третейського суду тощо); справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Заявник у справі про визнання спадщини відумерлою - це особа, в інтересах якої в суді порушується справа про підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваного права на спадщину, необхідних для реалізації нею майнових прав, без судового підтвердження яких вона позбавлена можливості здійснити ці права.

Главою 9 розділу IV ЦПК України врегульовано, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до ст. 334 ЦПК України, заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковою участю заявника та з обов`язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб.

Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковим залученням до участі у справі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та (або) за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Згідно з вимогами ст. 338 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Таким чином, судом першої інстанції в порушення ст. 338 ЦПК України помилково мотивовано підстави для залишення заяви без розгляду, зокрема, з посиланням на роз`яснення, викладені у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року N 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", про те, що у заяві про визнання спадщини відумерлою не можуть ставитись вимоги позовного характеру, зокрема, вимоги про передачу спадкового майна у власність територіальної громади.

Отже, сама по собі вимога заявника про передачу відумерлої спадщини у власність територіальної громади не може бути підставою для залишення заяви без розгляду, оскільки це суперечить положенням ст. 338 ЦПК України.

Таким чином, висновок суду першої інстанції, викладений в оскаржуваній ухвалі у цій справі про те, що вказана заява містить дві вимоги, які підлягають розгляду за різними правилами цивільного судочинства: щодо визнання спадщини відумерлою (окреме провадження) та передачі її у власність територіальної громади (позовне провадження), а тому у вказаних правовідносинах вбачаться спір про право, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження є помилковим, оскільки наявність спору про право повинна встановлюватись за ознакою можливого заперечення суб`єктивного права особи, щодо якого виникає спір, у цій справі - права власності на квартиру. Проте, в даній справі такі особи не встановлені, а вимога заявника про передачу відумерлої спадщини квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_1 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , у власність Запорізької міської територіальної громади в особі Запорізької міської ради розглядається одночасно з вимогою про визнання спадщини відумерлою.

За таких обставин необґрунтованим є висновок суду про те, що в даній справі вбачається спір про право, оскільки сама по собі вимога заяви про передачу відумерлої спадщини у власність територіальної громади не може бути підставою для залишення заяви без розгляду, оскільки це суперечить положенням ст. 338 ЦПК України.

З огляду на зазначене, оскаржувану ухвалу не можна вважати законною та обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року).

Статтею 382 ЦПК України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається, в тому числі, з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки справа передається для продовження розгляду до суду першої інстанції, то відсутні підстави для розподілу судових витрат, понесених заявником у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відповідно до положень статей 141, 382 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника Запорізької міської ради Мірошниченко Ольги Олександрівни задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 січня 2025 року у цій справі скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 13березня 2025 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: С.В. Кухар

Е.А.Онищенко