Постанова

Іменем України

11 березня 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/6312/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Стрижеуса А. М.,

за участю секретаря Марченка М. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва

від 18 грудня 2024 року про відмову у відкритті провадження

у складі судді Притули Н. Г.

у цивільній справі №761/46909/24 Шевченківського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВАЛЛІВСЬКИЙ ГРАФІТ"

про зміну формулювання підстав звільнення, стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди

У С Т А Н О В И В:

13 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з цивільним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВАЛЛІВСЬКИЙ ГРАФІТ" (далі - ТОВ "ЗАВАЛЛІВСЬКИЙ ГРАФІТ", Товариство), в якому просив:

- змінити формулювання звільнення ОСОБА_1 ;

- стягнути вихідну допомогу у розмірі 523 171,80 грн;

- стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 31 707,38 грн;

- стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року відмовлено у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, оскільки позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтовано, постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції надав оцінку питанню "припинення повноважень члена виконавчого органу Товариства", яке відбулося на підставі Рішення (протокол) загальних зборів учасників ТОВ "ЗАВАЛЛІСЬКИЙ ГРАФІТ" від 12.11.2024, яке не оскаржується позивачем, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Суд не врахував правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 23.01.2023 у справі №766/23789/19 про те, що поняття "припинення повноважень" не є тотожним поняттю "звільнення".

Звернув увагу, що заявлений ним позов стосується саме підстав звільнення, а не підстав припинення повноважень, які у цій справі не оскаржуються.

Судом не взято до уваги, що відповідно до статті 232 КЗпП України, трудові спори за заявами керівників підприємств з питань звільнення, оплати за час вимушеного прогулу розглядаються місцевими загальними судами.

Позивач в судове засідання 11.03.2025 не з'явився. Про судове засідання на 11.03.2025 ОСОБА_1 повідомлений належним чином, а саме через свого представника Гордієнко Л. М., яка подала та підписала апеляційну скаргу, що підтверджується звітом про доставку до електронного кабінету останньої судової повістки на 11.03.2025 (а. с. 68-72, 101-102). Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи є днем вручення судової повістки.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 березня 2025 року задоволено клопотання представника "ЗАВАЛЛІВСЬКИЙ ГРАФІТ" - Геращенка М. В. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Копію ухвали від 06.03.2025 доставлено 07.03.2025 до електронного кабінету Геращенка М. В. в підсистемі "Електронний суд" (а. с. 104-110).

В судовому засіданні 11.03.2025 представник "ЗАВАЛЛІВСЬКИЙ ГРАФІТ" - Геращенко М. В. до відеоконференції не приєднався. Відповідно до ч. 5 ст. 212 ЦПК України, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв'язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та представника відповідача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки позовні вимоги стосуються спору у сфері корпоративних правовідносин. При цьому, суд першої інстанції посилався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №145/1885/15-ц.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.09.2023 у справі №127/27466/20 відповідаючи на питання про правову природу відносин, що існують між товариством з обмеженою відповідальністю та його директором, зазначила:

"Конституційний Суд України в абзацах другому та четвертому пункту 3.2 свого Рішення №1-рп/2010 від 12.01.2010 у справі №1-2/2010 за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний фінансово-правовий консалтинг" про тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України, посилаючись на положення законів, що регулюють цивільно-правові відносини, а саме частину першу статті 98 та частину першу статті 99 ЦК України, а також чинні на той час частину першу статті 23, пункт «г» частини п`ятої статті 41, частину першу статті 59 Закону України «Про господарські товариства» і частину п`яту статті 58 Закону України «Про акціонерні товариства», виснував, що підставою набуття виконавчим органом товариства повноважень є факт його обрання (призначення) загальними зборами учасників (акціонерів) або укладення із членом виконавчого органу товариства трудового договору, який від імені товариства може підписувати голова наглядової ради чи особа, уповноважена на те наглядовою радою (п. 8.2.).

Конституційний Суд України наголосив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним (п. 8.3).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово підтримувала ці висновки, зокрема, в постановах від 10.09.2019 у справі №921/36/18 та від 30.01.2019 у справі №145/1885/15-ц, де також виснувала, що хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини (п. 8.4.)

За загальним правилом створення (обрання) виконавчого органу товариства відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства (частина перша статті 99 ЦК України, пункт 7 частини другої статті 30 Закону №2275-VIII) або в окремих випадках - наглядової ради товариства (частина друга статті 38 Закону №2275-VIII). Це рішення породжує між особами, яких воно стосується, корпоративні відносини, у яких обрана особа наділяється повноваженнями з управління (п. 8.14.)".

Зі змісту позовної заяви вбачається, що в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він займав посаду директора ТОВ "ЗАВАЛЛІВСЬКИЙ ГРАФІТ", що підтверджується протоколом позачергових загальних зборів учасників Товариства. Також зазначав, що трудовий договір чи контракт з ним не укладався.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Протоколу позачергових загальних зборів учасників ТОВ "ЗАВАЛЛІВСЬКИЙ ГРАФІТ" від 12.11.2024 №12/11/2024, збори вирішили звільнити та припинити повноваження директора Товариства - ОСОБА_1 з 12 листопада 2024 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗПП України.

Згідно п. 4.2 Статуту ТОВ "ЗАВАЛЛІВСЬКИЙ ГРАФІТ", виконавчим одноосібним органом Товариства є директор Товариства (а. с. 15).

В пунктах 7.1, 7.3 Статуту ТОВ "ЗАВАЛЛІВСЬКИЙ ГРАФІТ" зазначено, що виконавчим органом Товариства є директор, який здійснює поточне керівництво діяльністю Товариства, є підзвітним загальним зборам і наглядовій раді та організовує виконання рішень загальних зборів та наглядової ради. Директор є посадовою особою Товариства та здійснює свої повноваження в межах, визначених цим Статутом (а. с. 21).

Таким чином, оскільки ТОВ "ЗАВАЛЛІВСЬКИЙ ГРАФІТ" не укладало з ОСОБА_1 трудового договору (контракту) та матеріалами справи підтверджується, що останній, як директор Товариства був наділений повноваженнями з управління Товариства, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що між сторонами виник спір у сфері корпоративних правовідносин, які підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки Велика Палата Верховного Суду у вищезгаданій постанові від 06.09.2023 в пункті 8.18. виснувала, що у спорах, які виникають між Товариством та директором і мають ознаки трудових відносин, не підлягають застосуванню норми КЗпП України.

При цьому, незважаючи на те, що у тій справі, яка переглядалася касаційним судом, вирішувався спір щодо припинення правовідносин з підстав, передбачених ст. 38 КЗпП України, Велика Палата Верховного Суду в п. 8.18. постанови від 06.09.2023 зробила загальний висновок про те, що положення КЗпП України не підлягають застосуванню до всіх правовідносин, які виникли між Товариством та його директором, хоча і містять ознаки трудових.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі судом першої інстанції постановлено з додержанням норм процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

А. М. Стрижеус