Справа № 212/6769/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 березня 2025 року м Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чернової Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Нестеренко К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу № 214/6769/24 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ», інтереси якого представляє Руденко Костянтин Васильович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Руденко К.В., діючи в інтересах ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» 04.07.2024 року через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ», заборгованість за договором № 859-298-4 від 12.10.2023 року по нарахованим та несплаченим процентам у розмірі 43 325,00 грн. за період з 12.10.2023 року по 18.06.2024 року, що нараховані відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 3,5% за кожень день користування кредитом (1277,5%); стягнути судові витрати в розмірі 2422,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000, 00 грн.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 859-298-4 від 12.10.2023 між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 , відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 грн строком на 365 днів (до 15.11.2024 ) шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «УНІВРСАЛ БАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день користування (1277,5% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет https://procent.com.ua та підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, що є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з якими він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отримання кредиту. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» перебувають в загальному доступі, будучи опубліковані на сайті https://procent.com.ua. Сума кредиту по укладеному кредитному договору перераховується на платіжну карту відповідача, яка була верифікована шляхом блокування певної суми коштів або іншим способом за правилами міжнародних платіжних систем. Таким чином, виключно особа відповідача може отримати кредит на належну їй платіжну картку після укладення кредитного договору.Відповідач свої зобов`язання по договору не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 18.06.2024 розмір заборгованості по нарахованим та несплаченим процентам становить 43325,00 грн .Враховуючи викладене, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача вказану суму заборгованості по нарахованим та несплаченим процентам, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.08.2024 року позовну заяву передано за підсудністю на розгляд до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.(а.с.65).

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.01.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) (а.с.70-71).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач правом на участь у судовому засіданні не скористалась, 05.03.2025 року надала суду заяву в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнає частково, не погоджується з оплатою процентів по кредитному договору. Оскільки процентна ставка яку враховує банк не відповідає вимогам Закону України № 9422 від 21 грудня 2023 року, який обмежує ставку до 1% в 3 етапи. Крім того зазначає, що хотіла скористатись своїм правом на реструктуризацію згідно Закону 554-V від 20.02.2003 року, але їй Позивачем було в цьому відмовлено.

Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, в якій заперечуючи доводи відповідача, вказував на обов`язковість умов кредитного договору підписаного сторонами, порушення умов договору відповідачем та просив вимоги позову задовольнити. Звертав увагу, що вимоги позивача стосуються виключно стягнення відсотків за кредитом за період з 12.10.2023 по 18.06.2024. Позивач вказав, що не заявляє вимог про стягнення тіла кредиту, дострокове його повернення, а його вимоги обмежуються лише стягненням процентів за кредитом за вищевказаний період (а.с. 86 - 93).

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши та оцінивши наявні у справі письмові докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, встановивши фактичні обставини справи, дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що 12.10.2023 року між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 , укладено договір № 859-298-4, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн., строком на 365 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «УНІВЕРСЛА БАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день користування (1277,5%). Зі свого боку ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» направило ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор 421948, на номер телефону (зазначений позичальником у кредитному договорі та ІТС). Сума кредиту та проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок товариства, зазначений у пункті 8 цього договору у строки відповідно до графіку визначеному у додатку №1. Вказаний договір укладено в інформаційно телекомунікаційній системі на сайті https://procent.com.ua відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Після проходження реєстрації та ідентифікації в ІТС товариства, позичальник в особистому кабінеті в ІТС реєструє електронний платіжний засіб, на який буде перераховано суму кредиту. Цей договір складено в електронному вигляді українською мовою, підписано позичальником з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором та кваліфікованого електронного підпису із кваліфікованою електронною позначкою часу та/або кваліфікованої електронної печатки з кваліфікованою електронною позначкою часу уповноваженою особою товариства. Договір створений та збережений в ІТС товариства, перетворений електронними засобами у візуальну форму. Даний кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом (а .с. 13 - 16).

Таким чином, 12.10.2023 року між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 було укладено договір №895-298-4 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст.12 Законом України «Про електронну комерцію».

Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.ст.628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положення ч.1 ст.205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.

Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Так, відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши зміст кредитного договору, його форму, суд дійшов висновку, що договір №859-298-4 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12.10.2023 року дійсно укладений сторонами правочину ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 , в електронній формі із застосуванням електронної комерції, відповідає вимогам ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». Доказів зворотного відповідач суду не надав, як і не спростував факт укладення договору.

Договір містить повну інформацію щодо особи позичальника ОСОБА_1 , її персональні дані, номер мобільного телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача ОСОБА_1 зобов`язання з повернення кредитних коштів.

Судовим розглядом також встановлено, що свої зобов`язання за кредитним договором кредитор виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі шляхом перерахування коштів 12.10.2023 року на банківську картку ОСОБА_1 , № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «УНІВЕРСЛА БАНК»» шляхом зарахування переказу на карту, що підтверджується копією квитанції № (а.с. 12).

Відповідно до детального розрахунку заборгованості (щоденні нарахування і погашення) за Договором №1338-441-5 від 24.10.2023 встановлено, що станом на 20.06.2024 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 , за вказаним договором становить 48325,00 гривень, з яких: 5000,00 гривеньь заборгованість за сумою кредиту, 43 325,00 гривень заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом (а. с. 21 - 24).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає право кредитора вимагати їх повернення.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст.611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст.624, 625 ЦК України, тобто, при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору.

Як визначено у ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст.615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Натомість ОСОБА_1 , допустила порушення умов договору, свої зобов`язання не виконала та не здійснила жодного платежу на погашення кредиту, в результаті чого станом на 24.04.2024 року утворилась заборгованість по нарахованим та несплаченим процентам у розмірі 43 325,00 грн. за період з 12.10.2023 року по 18.06.2024 року, що нараховані відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 3,5% на кожень день користування кредитом (1277,5%), що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи.

Доказів на спростування цьому відповідач суду не надав, власний контррозрахунок, у випадку незгоди із заявленим боргом, не навів.

Таким чином, суд вважає, що надані позивачем по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст.ст.76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують, що відповідач користувався кредитними коштами, наданими йому ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за кредитним договором, у зв`язку з чим має зобов`язання перед кредитором з повернення кредитних коштів, виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які не повернуто станом на час звернення позивача до суду з даним позовом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» слід задовольнити повністю, стягнувши з ОСОБА_1 ,на користь ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» заборгованість за договором № 859-298-4 по нарахованим та несплаченим процентам у розмірі 43 325,00 грн. за період з 12.10.2023 року по 18.06.2024 року, що нараховані відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 3,5% на кожень день користування кредитом (1277,5%)

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2 2 422 грн. 40 коп., сплачений ним при подачі позову, а також по оплаті витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою, позивачем додано: копію договору про надання юридичних від 03 червня 2024 року № 03/06/2024 (а.с. 42 -43), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Руденко К.В., довіреність від 23.10.2018 року (а.с.44), копією акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 07.06.2024 року до Договору про надання юридичних послуг від 03.07.2024 року № 07/06/2024 (а.с. 53), копією витягу з реєстру № 1 від 03.06.2024 року до акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 03.06.2024 року до Договору про надання юридичних послуг від 03.07.2024 року № 03/06/2024 (а.с. 54), копією платіжної інструкції від 07.06.2024 року № 540 на загальну суму 50 000,00 грн. (а.с.9).

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

З урахуванням вище викладеного, проаналізувавши надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи конкретні обставини справи, яка є справою незначної складності, справа розглядалася в спрощеному провадженні, вартість послуг адвоката у справі, розумності їхнього розміру, необхідність таких витрат для даної справи, кількості судових засідань, необхідних процесуальних дій сторони, часу витраченого адвокатом на надання правової допомоги, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача до 5000 грн., що відповідає критерію реальності наданих адвокатом послуг.

Керуючись ст. ст. 207, 526, 626, 628, 638, 639, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 258, 259, 263- 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ», інтереси якого представляє Руденко Костянтин Васильович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ», заборгованість за договором № 859-298-4 від 12.10.2023 року по нарахованим та несплаченим процентам у розмірі 43 325,00 грн. за період з 12.10.2023 року по 18.06.2024 року, що нараховані відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 3,5% на кожень день користування кредитом (1277,5%).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ», судові витрати в сумі 7 422, 00 грн., які складаються з суми сплаченого судового збору у розмірі 2422, 40 грн. та судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати підписання шляхом подання апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ», 8, юридична адреса: вул. Дегтярівська, буд. 48, м. Київ.

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.В. Чернова