Провадження №2/524/2858/25
Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі:
Головуючого судді Ковальчук Т. М.,
за участю секретаря судового засідання Воблікової І. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Моторне транспортне страхове бюро України, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
В обґрунтування позову зазначив, що 23 лютого 2024 року ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «OPEL FRONTERA», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, здійснив зіткнення з транспортним засобом «HONDA CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яке, отримавши механічне прискорення, здійснило наїзд на припарковане авто ОСОБА_3 «RENAULT SANDERO», д.н.з. НОМЕР_3 , яке внаслідок некерованого руху здійснило наїзд на автомобіль «MAZDA CX-5», д.н.з. НОМЕР_4 , припарковане ОСОБА_4 .
За висновком експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 18 березня 2024 року вартість матеріального збитку власнику транспортного засобу «HONDA CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) дорівнює вартості автомобіля на момент цієї ДТП та складає 526266,37 грн; вартість цього автомобіля після пошкодження складає 268495,76 грн.
Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, відповідно до платіжної інструкції від 09 травня 2024 року він отримав регламентну виплату від Моторного транспортного страхового бюро України (далі МТСБУ) у сумі 160000,00 грн.
За розрахунком вартості КТЗ марки «HONDA CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 , після ДТП становить 257770,61 грн.
Ухвалою від 15 жовтня 2024 року суд прийняв позовну заяву, відкрив провадження та призначив підготовче засідання у справі, яке ухвалою від 13 січня 2025 року закрив та призначив судове засідання для розгляду справи по суті.
Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій позов підтримав та просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач та третя особа у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, із клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися; відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).
За правилами пункту 22.1 статті 22 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 28 цього Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно зі статтею 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Під час розгляду справи № 524/2367/24 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності Автозаводський районний суд міста Кременчука, зокрема, встановив, що відповідно до протоколу, 23 лютого 2024 року о 18 год 45 хв за адресою: м. Кременчук, бульвар Українського Відродження, буд. 10, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «OPEL FRONTERA», д.н.з НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом «HONDA CR-V», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яке отримавши механічне прискорення, здійснило наїзд на припарковане авто ОСОБА_3 «RENAULT SANDERO», д.н.з НОМЕР_3 , яке внаслідок некерованого руху здійснило наїзд на авто «MAZDA CX-5», д.н.з НОМЕР_4 , яке було припарковано ОСОБА_4 . Авто отримали механічні пошкодження, було завдано матеріальних збитків. Таким чином, водій ОСОБА_2 , порушив пункт 13.1 Правил дорожнього руху і своїми діями скоїв правопорушення, передбачені статтею 124 КУпАП. У зв`язку з чим ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 КУпАП.
Для визначення розміру матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля «HONDA CR-V», д.н.з НОМЕР_2 , МТСБУ звернулося до судового експерта Сумцова С. С.
За висновком експерта ОСОБА_5 , складеного 18 березня 2024 року за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження, вартість матеріального збитку власнику транспортного засобу «HONDA CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП дорівнює вартості автомобіля на момент ДТП та складає 526266,37 грн; вартість цього автомобіля після пошкодження внаслідок ДТП складає 268495,76 грн.
Пошкодження, які транспортний засіб позивача зазнав у результаті ДТП, зазначені у протоколі огляду транспортного засобу № 35, складеного 08 березня 2024 року.
За розрахунком вартості КТЗ марки «HONDA CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 , після ДТП та розміру регламентної виплати, складеним 07 травня 2024 року, розмір матеріального збитку становить 526266,37 грн; ринкова вартість КТЗ до ДТП 526266,37 грн, вартість відновлювального ремонту 587526,96 грн, вартість КТЗ у пошкодженому стані 268495,76 грн, різниця вартості після ДТП 257770,61 грн, розмір регламентної виплати 257770,61 грн.
З листа МТСБУ на ім`я ОСОБА_1 убачається, що бюро прийняло рішення про виплату останньому відшкодування шкоди в сумі 160000,00 грн; ці кошти перераховані позивачу відповідно до платіжної інструкції № 886845 від 09 травня 2024 року.
За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За правилами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі
Згідно з частиною першою статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.
Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Щодо вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Позивач посилається на те, що пошкодження його автомобіля внаслідок ДТП та відмова відповідача у добровільному порядку відшкодовувати завдані йому збитки, заподіяло йому моральну шкоду, яка полягала у неможливості використання транспортного засобу, що спричинило йому душевні страждання; відсутність можливості використання транспортного засобу спричинило для нього ряд незручностей у сімейному та побутовому житті, та, як наслідок, порушення нормального ритму життя (необхідність вчинення додаткових дій, які за нормальних обставин не було необхідності вчиняти), нормальних життєвих зав`язків; шкода його психічному здоров`ю, завдана внаслідок неправомірної поведінки відповідача спричиняє глибину душевних страждань, які виражається у нервових переживаннях.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Посилаючись на завдання йому моральної шкоди у результаті пошкодження його автомобіля внаслідок ДТП, позивач не наводить доказів, які б підтверджували його втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ. Його доводи щодо порушення нормального способу життя у зв`язку з необхідністю вчинення додаткових дій, які за нормальних обставин не було необхідності вчиняти, не підтверджені жодними доказами.
Твердження позивача про душевні страждання, які проявлялися у нервових переживаннях, не є моральною шкодою у розумінні частини другої статті 23 ЦК України.
Оскільки позивач не надав жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу в розумінні статей 76-80 ЦПК України, суд вважає, що вимога щодо відшкодування моральної шкоди є необґрунтована та задоволенню не підлягає.
Ураховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, на виконання вимог пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1098,80 грн сплаченого судового збору.
Керуючись статтями 141, 142, 178, 247, 263-265 ЦПК України, суд
Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Моторне транспортне бюро України, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Суддя Т. М. Ковальчук