Єдиний унікальний номер 341/2307/24
Номер провадження 2/341/159/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Островської Н. І.,

з участю секретаря судового засідання Гомерди Г. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної часткової власності в натурі, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника, адвоката Раврика І. Д., звернулась до суду з вимогою в порядку поділу майна в натурі виділити їй в особисту приватну власність як окремий об`єкт нерухомого майна цілою часткою (1/1) в натурі, із частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: домоволодіння по АДРЕСА_1 , житловий будинок літ. А загальною площею 39,4 кв.м, житлова площа 20,9 кв.м, веранда 1)1-1) площа 6,5 кв.м, кухня 2 (1-2) площа 12,8 кв.м, житлова кімната 3 (1-3) площа 20,1 кв.м, стайня літера В площею 12,8 кв.м, огорожа№ 1 площа 3,8 кв.м, криниці № 2-7,0 м/п,

-припинити право спільної часткової власності на виділене ОСОБА_1 частини домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 .

Як підставу зазначено, що ОСОБА_1 є власницею частини домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Половина вказаного домоволодіння належить їй на підставі договору дарування, посвідченого Галицькою ДНК 04.10.1989 за РН 1854. Власником іншої частини домоволодіння є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Бурштинською селищною радою 27.04.1988 за РН 93. Вказане домоволодіння належить сторонам на праві спільної часткової власності. Дане домоволодіння складається із одного житлового будинку загальною площею 78,4 кв.м., який фактично розділений на два житлові приміщення з двома окремими входами, та які обладнані окремими комунікаціями. Також, до складу домоволодіння входять господарські споруди.

Влітку 2023 року сторони домовились про порядок поділу домоволодіння в добровільному порядку, внаслідок чого отримано висновок щодо технічної можливості поділу нерухомого майна.

Позивач звернулась до приватного нотаріуса з приводу виділу в натурі своєї частки з домоволодіння, однак їй було роз`яснено, що посвідчити договір про поділ (виділ) частки в натурі майна домоволодіння неможливо, оскільки із посвідченням договору про виділ частки в натурі (поділ) житлового будинку, будівлі або споруди нотаріусом посвідчується договір про виділ частки в натурі на місцевості земельної ділянки. Для посвідчення останнього разом з іншими документами нотаріусу подається нотаріально посвідчений договір про спільну часткову власність на земельну ділянку. Було встановлено, що сторони поділили спільну земельну ділянку під будинковолодінням і при цьому поділу домоволодіння не було, чим порушено норми діючого законодавства. Отже позивач змушена звернутися до суду із вказаним позовом.

В судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримує та просить суд його задовольнити.

Відповідач до суду також не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 04.10.1989 ОСОБА_1 набула право власності на частини домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а. с. 8-9). Власником іншої частини даного домоволодіння є ОСОБА_2 .

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_1 на підставі рішення Бурштинської міської ради від 25.12.2003 є власником земельної ділянки 0,0762 га у межах згідно з планом (а. с. 3).

Згідно з технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , належні житловий будинок піл літерою «А», стайня під літерою «В», огорожа № 1, криниця № 2 (а. с. 15-17).

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних/неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків.

Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна.

Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

За змістом ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника , який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий виділ можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 445/442/16-ц (провадження № 61-13434св19) зроблено висновок, що «допустимим доказом про технічну можливість поділу в натурі об`єкту нерухомого майна є висновок експерта або уповноваженого суб`єкта господарювання саме щодо технічної можливості такого поділу».

З висновку Івано-Франківського ОБТІ № 229 від 20.11.2023 щодо технічної можливості поділу (виділу) часток нерухомого майна в натурі, за технічними показниками дане домоволодіння може бути поділене на два окремі з відповідними поштовими адресами:

-домоволодіння АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 : житловий будинок літ. А загальною площею 39,0 кв.м., житлова площа 20,1 кв.м, зокрема: веранда 1 (2-1) площа 5,8 кв.м., кухня 2 (2-2) площа 12.3 кв.м, житлова кімната 3 (2-3) площа 20,9 кв.м, літня кухня літ. Е площа 25,2 кв.м, стайня-стодола літ. Ж площа 34,6 кв.м, огорожа № 1 площа 3,8 кв.м, криниці № 2-7,0 м/п, ворота № 3 площа 6,5 кв. м.;

- ОСОБА_1 домоволодіння АДРЕСА_1 : житловий будинок літ. А загальна площа 39,4 кв.м, житлова площа 20,9 кв.м, зокрема: веранда 1 (1-1) площа 6,5 кв.м, кухня 2 (1-2) площа 12,8 кв.м, житлова кімната 3 (1-3) площа 20,1 кв.м, стайня літ. В площа 12,8 кв.м, огорожа № 1 площа 3,8 кв.м, криниці № 2-7,0м/п.

Отже, вказаним висновком підтверджується наявна технічна можливість щодо виділу ОСОБА_1 в натурі належної їй частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Перешкод, які заважали б виділу майна в натурі, судом не встановлено. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст. ст. 317, 355, 356, 358, 364 ЦК України, керуючись ст. ст. 76-81, 89, 95,200, 206, 247, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України,

ухвалив:

Позов задовольнити.

В порядку поділу нерухомого майна в натурі, виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , в особисту приватну власність як окремий об`єкт нерухомого майна цілою часткою (1/1) в натурі, із частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: домоволодіння по АДРЕСА_1 , житловий будинок літ. А загальною площею 39,4 кв.м, житлова площа 20,9 кв.м, веранда 1)1-1) площа 6,5 кв.м, кухня 2 (1-2) площа 12,8 кв.м, житлова кімната 3 (1-3) площа 20,1 кв.м, стайня літ. В площею 12,8 кв.м, огорожа № 1 площа 3,8 кв.м, криниці № 2-7,0 м/п.

Припинити право спільної часткової власності на виділене ОСОБА_1 частини домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 .

Копію рішення направити сторонам.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.

СуддяНаталя ОСТРОВСЬКА