Справа № 307/2565/24
Провадження № 2-др/307/3/25
13 березня 2025 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Бряник М.М.,
секретаря судового засідання Скирчук В.Й.,
за участю відповідача - ОСОБА_1
представника відповідача, адвоката - Бобрушко Л.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тячів заяву представника позивача, адвоката Рішко П.М. про стягнення судових витрат в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Рішко П.М. до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, заподіяних пошкодженням квартири, внаслідок її залиття,
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленого 26 лютого 2025 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Рішко П.М. до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, заподіяних пошкодженням квартири, внаслідок її залиття.

У позовній заяві позивач ОСОБА_2 вказував про орієнтовний розмір витрат на правову допомогу та просив суд стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

Під час розгляду вказаної цивільної справи, зокрема під час судових дебатів, представником позивача Рішко П.М. зазначено, що підтвердження судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу будуть подані суду в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

03.03.2025 року після ухвалення рішення у справі, представник позивача Рішко П.М. звернувся до суду із заявою про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу. Просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 гривень.

Оскільки заяву подана 03.03.2025 року у межах п`ятиденного строку, який визначений у ч.8 ст.141 ЦПК України, така ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 04.03.2025 року прийнята до розгляду.

Позивач та його представник, будучи повідомленими про дату час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явилися. 13.03.2025 року представник позивача, адвокат Рішко П.М. подав до суду заяву у якій просить розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення розглядати без його участі, заяву підтримує та просить її задовольнити.

Відповідач та його представник, адвокат Бобрушко Л.Ю. в судовому засіданні заперечили проти задоволення заяви, посилаючись на те, що до поданої позовної заяви позивачем не було додано орієнтованого розрахугку витрат на професійну правничу допомогу.

Дослідивши заяву та додані письмові документи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

На підтвердження витрат на правничу допомогу в суді до суду надано акт приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг), згідно якого вартість наданих адвокатом послуг становить 20 000 гривень, розрахунком суми гонорару за надані юридичні послуги, у якому вказано характер правової допомоги (послуги), кількість витраченого часу, розрахунок вартості та вартість правової допомоги (а.с.8-11).

Згідно п. 3 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) було надано аналіз реальності (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороні під час розгляду справи у суді, враховано, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своєму клієнту такі послуги, як: аналіз законодавчих актів, що регулюють спірні правовідносини та судової практики у даній категорії справи, складання процесуальних документів, складання клопотань про долучення до матеріалів справи доказів, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.

Застосовуючи наведений правовий висновок, такі адвокатські послуги є значно завищеними у порівнянні з реально необхідними послугами, які слідувало надати стороні, суд вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених позивачем ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу у суді, суд дійшов висновку, що визначений представником позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції у сумі 20 000,00 грн є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими, співмірними та необхідними в контексті обставин цієї справи.

Суд звертає увагу на ту обставину, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою похилого віку, не працює, являється пенсіонером, а також принцип пропорційності судових витрат, розміру частково задоволених позовних вимог.

Враховуючи складність справи, необхідність надання адвокатом відповідача послуг під час розгляду справи в суді та їх характер, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, з огляду на матеріальний стан відповідача, який є пенсіонером, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у цій справі у сумі 5 000,00 гривень.

Визначаючи сукупний розмір сплачених відповідачем витрат на правничу допомогу, який підлягає йому відшкодуванню позивачем, суд, застосовуючи наведену правову позицію у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) щодо реальності (дійсності та необхідності) витрат на правничу допомогу, дійшов висновку, що компенсації підлягає лише сума 5 000,00 гривень, що і підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Так само не підлягають компенсації відповідачеві витрати, понесені у зв`язку з вивчення наданих клієнтом документів, перегляд законодавчої бази, пошук і вивчення судової практики, попередня консультація, що узгоджується із згаданим правовим висновком Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22). Зазначені послуги не являються послугами з професійної правничої допомоги, а тому не підлягають відшкодуванню позивачеві, відповідачем.

Разом з тим, представником позивача, адвокатом Рішком П.М. у розрахунку суми гонорару за надані юридичні послуги від 03.03.2025 року вказано, що на участь в судових засіданнях з розгляду цивільної справи кількість витраченого за 6 судових засідань часу становить 6 годин (з розрахунку 1 год. = 800 грн.) та в 1 судовому засіданні - 30 хв. (з розрахунку 0,5 = 400 грн), вартість яких в загальному складає - 5200 грн.

Суд констатує, що як вбачається з матеріалів цивільної справи №307/2565/24 тривалість судових засідань, що зазначено представником позивача, адвокатом Рішком П.М. у розрахунку суми гонорару за надані юридичні послуги від 03.03.2025 року не відповідає фактичному часу тривалості судових засідань під час розгляду цивільної справи.

Також, адвокатом Рішко П.М. хоч і надано акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послу) від 03.03.2025 року, відповідно до якого у позивача ОСОБА_2 виникає обов`язок сплати адвокату суми за надання професійної правничої допомоги у розмірі 20 000 грн., однак доказів про фактичне перерахування зазначеної суми на рахунок адвоката Рішко П.М. суду не надано (квитанція, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер тощо), що не виключає можливості коригування адвокатом та клієнтом визначено суми витрат на правову допомогу у подальшому.

А звідси, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та значимості таких дій у справі, а також матеріального стану відповідача, який є пенсіонером, суд дійшов висновку, про часткове задоволення вимоги представника позивача про відшкодування йому витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Суд оцінив заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу на предмет співмірності зі складністю цієї справи та реальності таких витрат, а також дослідив надані докази на підтвердження понесення цих витрат, дійшов висновку, що понесені позивачем ОСОБА_2 витрати є співмірними зі складністю цієї справи, наданим обсягом послуг у суді, а також можуть бути визнані такими, що відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та з врахуванням фінансового стану сторін.

У зв`язку із викладеним, суд вважає, що заява адвоката Рішко П.М. підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача, адвоката Рішко П.М. про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Рішко П.М. до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, заподіяних пошкодженням квартири, внаслідок її залиття - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 000,00 (п`ять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 268 ЦПК України, повний текст додаткового рішення негайно вручити учасникам справи, які були присутні в судовому засіданні, оголосивши його лише вступну та резолютивну частини.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Бряник М.М.