Справа № 489/7492/24
Номер провадження 2/489/403/25
12 березня 2025 року місто Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач), треті особі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Миколаївської міської ради як орган опіки та піклування, Виконавчий комітет Луцької міської ради як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав
В вересні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 05 листопада 2020 року рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було розірвано шлюб. Відповідачка у цій справі є матір`ю двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . У березні 2022 року Позивач разом з двома неповнолітніми дітьми виїхав до м. Луцьк Волинської області. Відповідачка в телефонному режимі була повідомлена про переїзд дітей разом з батьком. Місцезнаходження відповідачки позивачу вже на той час було невідоме. По приїзду до м. Луцьк ОСОБА_1 зателефонував до Відповідачки з проханням передати документи та речі дітей, однак у відповідь отримав лише вимогу про надсилання грошей. Фактично з березня 2022 року ОСОБА_2 не бере участі у вихованні дітей, не провідує доньок, не цікавиться здоров`ям дітей, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує неповнолітніх доньок.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримала, проти заочного розгляду не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, відзив до суду не подано.
Представник третьої особи Виконавчого комітету Миколаївської міської ради як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Представник третьої особи Виконавчого комітету Луцької міської ради як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився та просив розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують.
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, вирішено проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Як слідує з акту обстеження умов проживання від 10.11.2022, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з березня 2022 року проживають разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради №677-2 від 07.12.2022 вирішено визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_1 .
Відповідно до довідок "Луцької гімназії №12 Луцької міської ради" від 17.09.2024 за час навчання в школі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 їх постійно приводять та забирають тато і бабуся, мати дітей в школі жодного разу не з`являлась і на контакт з працівниками не виходила, в житті дітей зовсім не приймає участі.
Згідно з висновком Служби у справах дітей Луцької міської ради від 27.12.2024 №371, служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про неї - ст.9 Конвенції.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 Сімейного кодексу України (далі - СК України) здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно з ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей.
У п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 203/3505/19 від 26.01.2022)
Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 753/73/20 від 27.04.2022 врахувавши конкретні обставини справи, «якнайкращі інтереси дитини», а також те, що відповідач не підтримував стосунків з дитиною протягом тривалого часу, не цікавився його життям, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав, оскільки особа свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків.
Суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання, не спілкується, не надає коштів на утримання дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування. Відповідач не підтримує стосунків з дітьми протягом тривалого часу, не цікавиться їх життям, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, що свідчить про те, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам дітей, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.
Керуючись ст. ст. 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 968 грн. 96 коп. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних при чин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення - з моменту складення повного тексту рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 12.03.2025.

Суддя В. В. Кокорєв