Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/373/25
Справа № 279/7522/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Волкової Н.Я., по справі №279/7522/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю"Фінансова компанія"Європейська агенція з повернення боргів"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача зазначивши, що 08.02.2024 року між ТОВ "Аванс Кредит"" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 11833-02/2024.

20.06.2024 року між ТОВ "Аванс Кредит" та ТОВ "ФК" Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №20062024, у відповідності до умов якого ТОВ "Аванс Кредит" передає (відстуапає) ТОВ "ФК" ЄАПБ" за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ "ФК"ЄАПБ" приймає належні ТОВ "Аванс Кредит" Права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 20.06.2024 до Договору факторингу №20062024, ТОВ "ФК"ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 64000 грн.. з яких: 16000 грн. - сума заборгованості за основною суму боргу; та 48000 грн.- сума заборгованості за відсотками.

17.01.2024 року між ТОВ "1 Безпечне агентво необхідних кредитів" та ОСОБА_1 укладено договір позики №2597132.

14.06.2021 року між ТОВ "1 Безпечне агентво необхідних кредитів" та ТОВ "ФК" Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ "1 Безпечне агентво необхідних кредитів" передає (відстуапає) ТОВ "ФК" ЄАПБ" за плпту належні йому Права Вимоги, а ТОВ "ФК"ЄАПБ" приймає належні ТОВ "1 Безпечне агентво необхідних кредитів" Права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників №26 від 24.06.2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ "ФК"ЄАПБ" набуло грошової вимоги до відповідача в сумі 59635 грн., з яких: 14650 грн. - сума заборгованості за сосновною сумою боргу; 44985 грн. - сума заборгованості за відсотками. Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК" Європейська агенція з повернення боргів" за договорами суму заборгованості 123 635 грн., та судові витрати.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи (направлення ухвали про відкриття провадження за місцем реєстрації, місцем проживання та розміщення оголошення на сайті судової влади), відзив на позов та інших заяв не подав.

Дослідивши письмові матеріалами справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне:

08.02.2024 року між ТОВ "Аванс Кредит"" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 11833-02/2024. Відповідно до якого Товариство надає фінансовий кредит в розмірі 16000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у договорі, кредит надається строком на 120 днів, процентна ставка 2,50 % на день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього Договору. Дата погашення кредиту 06.06.2024 року.

20.06.2024 року між ТОВ "Аванс Кредит" та ТОВ "ФК" Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №20062024, у відповідності до умов якого ТОВ "Аванс Кредит" передає(відстуапає) ТОВ "ФК" ЄАПБ" за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ "ФК"ЄАПБ" приймає належні ТОВ "Аванс Кредит" Права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 20.06.2024 до Договору факторингу №20062024, ТОВ "ФК"ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 64000 грн.. з яких: 16000 грн. - сума заборгованості за основною суму боргу; та 48000 грн.- сума заборгованості за відсотками.

Частиною першою ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до положень частини першої ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частина друга ст.1081 ЦК України визначає, що грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Згідно з положеннями ст.1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Згідно з пунктом 1 частини першої ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання не сприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. У постанові Верховного Суду від 29 червня 2021 року в справі №753/20537/18 відображений правовий висновок згідно з яким належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Матеріали справи не містять доказів визнання судом договору факторингу недійсним. За таких обставин, діє презумпція правомірності правочину, оскільки його недійсність прямо законом також не встановлена. Отже, суд доходить висновку про те, що позивач набув право вимоги до відповідача за договором на підставі та у порядку, передбаченому чинним законодавством.

За правилом частини першої ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний йогостороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Частиною першою ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою та другою ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 повернув кредитні кошти, отримані ним на підставі кредитного договору 11833-02/24 та нараховані відсотки, які передбачені договором, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором підлягають задоволенню.

Щодо стягнення заборгованості за договором позики №2597132 від 17.01.2024 року.

Судом встановлено, що 17.01.2024 року між ТОВ "1 Безпечне агентво необхідних кредитів" та ОСОБА_1 укладено договір позики №2597132. Відповідно до якого Товариство надає фінансовий кредит в розмірі 15000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у договорі, кредит надається строком на 30 днів, базова процентна ставка 31.21 % за перший день користування позикою, базова процентна ставка 3 % з другого дня користування позикою. Дата погашення кредиту 16.02.2024 року.

14.06.2021 року між ТОВ "1 Безпечне агентво необхідних кредитів" та ТОВ "ФК" Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ "1 Безпечне агентво необхідних кредитів" передає(відстуапає) ТОВ "ФК" ЄАПБ" за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ "ФК"ЄАПБ" приймає належні ТОВ "1 Безпечне агентво необхідних кредитів" Права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

28.07.2021 року Додатковою угодою №2 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції.

24.06.2024 року Додатковою угодою №30 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 сторони уклали про наступне: "загальна сума прав вимоги, що відступаються згідно Реєстру боржників №26 від 24.06.2024 року становить".

Відповідно до Реєстру боржників №26 від 24.06.2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ "ФК"ЄАПБ" набуло грошової вимоги до відповідача в сумі 59635 грн., з яких: 14650 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 44985 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Таким чином, на час укладення договору факторингу у ТОВ "1 Безпечне агентво необхідних кредитів" було відсутнє право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №2597132 від 17.01.2024 року, оскільки відповідач, на час укладання договору факторингу не був боржником - набувачем послуг чи товарів за первинним договором.

Отже, до позивача ТОВ «Фінансова компанія" "Європейська агенція з повернення боргів" не перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики №2597132 від 17.01.2024 року, оскільки на час укладення договору факторингу від 14.06.2021 року, кредитний договір із ОСОБА_1 ще укладено не було, відтак і не могло відступатися права кредитора за цим договором.

Проте, як зазначає позивач, по вказаному договору факторингу відбулась передача права вимоги за договором позики №2597132 від 17.01.2024 року, однак належних та допустимих доказів в підтвердження цього, суду не надано.

У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 1005/7136/2012 (провадження № 61-18606св21) зазначено, що "тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третястатті 656 ЦК України); (б) дарування (частина другастатті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13".

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.

Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про відмову в в частині стягнення заборгованості за договором позики №2597132 від 17.01.2024 року, оскільки позивачем не доведено факт відступлення йому права вимоги відносно ОСОБА_1 ..

Судові витрати підлягають стягненню відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.205, 207, 263-265 ЦПК України, ст.ст.512, 514, 525-527, 530, 610-612, 626, 628-629, 639, 1046, 1048, 1049, 1054, 1082 ЦК України, ч.ч.1, 3, 4, 7, 12 ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію»,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за Кредитним договором №11833-02/2024 в розмірі 64000 (шістдесят чотири тисячі) гривень.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 1567 (одну тисячу п`ятсот шістдесят сім) гривень 45 копійок судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Сторони:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю"Фінансова компанія"Європейська агенція з повернення боргів", місце проживання: 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, 2, поверх 4, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Волкова Н.Я.