Справа № 373/2135/24
Номер провадження 2/373/113/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі: головуючої судді Керекези Я.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу № 373/2135/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, представник позивача адвокат Нестеренко Є.А.,

встановив:

Представник позивача адвокат Нестеренко Є.А. звернувся до суду із позовом в інтересах ОСОБА_1 та просить стягувати із відповідача на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до закінчення донькою навчання або до досягнення нею 23-річного віку.

Посилається на те, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2014 року шлюб між ними був розірваний. Сторони мають повнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається в Київському університеті інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія» із 01 вересня 2024 року по 30 червня 2027 року на денній формі навчання. Вартість навчання складає 42000 грн 00 коп. Крім того, ОСОБА_3 несе витрати на придбання навчально-методичних посібників, підручників, оплату проїзду до університету тощо. Відповідач офіційно працевлаштований, інших дітей не має, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки.

Ухвалою від 11 листопада 2024 року позовну заяву було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення її недоліків (а.с.25).

Ухвалою від 27 листопада 2024 року було відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання (а.с.31).

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов.

20 січня 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов (а.с.41-46), відповідно до якого він просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Посилається на те, що після розірвання шлюбу до досягнення донькою повноліття він не лише сплачував аліменти за рішенням суду, а й надавав додаткові кошти на її прохання. Крім того, він зазначив, що підтримує з донькою зв`язок та приймає активну участь у її житті. Після досягнення донькою повноліття, на підставі його особистого рапорту із його грошового забезпечення вираховуються аліменти в розмірі 1/4 частки його доходів на користь позивача ОСОБА_1 на утримання їх спільної доньки. Спочатку із його доходів вираховувалися аліменти в розмірі 50 % в зв`язку з погашенням заборгованості, що виникла з технічних причин внаслідок його переміщення по службі. Крім того, він особисто перераховує доньці кошти на різні її потреби. В зв`язку з добровільним перерахуванням аліментів на утримання доньки, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розгляд справи здійснювався відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України.

Судом встановлено наступне.

Сторони по справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 21 жовтня 2000 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 162 (а.с.7)

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2014 року (а.с.6) позов між ними був розірваний.

Від сумісного проживання у зареєстрованому шлюбі сторони мають повнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 12 вересня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.11).

Позивач 18 лютого 2016 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 та змінила своє прізвище на « ОСОБА_7 » (а.с.8).

Відповідно до довідки Київського університету інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія» № 2/4273 від 13 вересня 2024 року (а.с.12). ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу денної форми навчання, навчається на контрактній основі. Термін навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2027 року.

На підтвердження факту перебування доньки сторін по справі на навчанні в Київському інституті інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія» представником позивача подано копію Договору про навчання (а.с.13-14), копію Індивідуального договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівця (а.с.15-16).

Із довідки Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях № 15/335 від 16 грудня 2024 року (а.с.43) вбачається, що із грошового забезпечення, що нараховуються ОСОБА_2 , за період із вересня по листопада 2024 року вираховувалися аліменти в розмірі 50 % на загальну суму 105071 грн 66 коп.

Відповідно до частини 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.

Як вбачається із ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Однак якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ГПК України).

Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82), від 08.92.2022 у справі № 209/3085/20 (пункт 24)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Це означає, що захист має бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 63).

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права, або може скористатися можливістю вибору між декількома іншими способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальними нормами конкретні способи захисту не встановлені, то особа має право обрати спосіб із передбачених статтею 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, можна зробити висновок, що той з батьків, хто проживає з дитиною, може отримувати аліменти на утримання дитини за одним із варіантів:

-добровільне відрахування іншим із батьків суми коштів на утримання дитини;

-укладення батьками посвідченого нотаріусом договору про сплату аліментів на дитину;

-звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини;

-звернення до суду із заявою про стягнення аліментів на утримання дитини.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як вбачається із відзиву на позов, після досягнення донькою сторін по справі повноліття, відповідач звернувся до керівництва із рапортом про добровільне відрахування із його грошового забезпечення аліментів на утримання повнолітньої доньки. Із доданої довідки Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях № 15/335 від 16 грудня 2024 року (а.с.43) вбачається, що за період із вересня по грудень 2024 року із грошового забезпечення ОСОБА_2 були вирахувані аліменти в розмірі 50 % його доходу на суму 105071 грн 66 коп.

Отже, відповідач в добровільному порядку виконує свій обов`язок по утриманню повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, виконання даного обов`язку має постійний характер, а не тимчасовий.

Таким чином, позивачем не доведено, що повнолітня донька перебуває на її утриманні.

Крім того, слід зазначити наступне.

Як вже було зазначено, відповідно до ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Із даним позовом до суду звернулася ОСОБА_1 , в прохальній частині позову вона просить стягувати аліменти із відповідача на корить не себе, а спільної доньки, сторін по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на дату звернення позивача до суду із даним позовом була вже повнолітньою.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Належними сторонами в цивільній справі є особи, відносно яких є дані про те, що вони можуть бути суб`єктами спірних матеріальних правовідносин. Належний позивач особа, якій належить право вимоги; належний відповідач особа, котра повинна відповідати за позовом.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦК України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Згідно ч.1 ст.34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на дату звернення позивача ОСОБА_1 до суду із даним позовом (26 вересня 2024 року) була повнолітньою, тобто мала право звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів на своє утримання самостійно.

Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.

Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача.

Не підлягає судовому захисту також і похідний інтерес позивача у захисті порушеного права іншої особи, оскільки судовому захисту підлягає саме порушене право останнього. Такий захист за участі позивача можливий лише за умови здійснення ним процесуального представництва. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц, у постанові Верховного Суду від 26.05.2022 зі справи № 1-23-32/135-08-4825.

ОСОБА_1 має право звертатися до суду з даним позовом, однак вона просить стягувати аліменти безпосередньо на доньку, а не на свою користь на утримання доньки, яка є повнолітньою, має повну цивільну дієздатність, не є стороною у справі.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 199 СК України, ст. 30, 34 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 19, 48, 80, 81, 141, 263-265, 268, 273, 274, 277, 279, 354, 430 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживаюча по АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зареєстрований та проживаючий по АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Судове рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Суддя: Я. І. Керекеза