Провадження 2/557/111/2025
Справа 557/1870/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року с-ще Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

судді Оленич Ю.В.,

секретар судового засідання Слюсарчук І.В.,

номер справи 557/1870/24,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Бабинської сільської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Гоща в загальному позовному провадженні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Бабинської сільської ради про визначення місця проживання дитини,

за участю представника позивача ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Бабинської сільської ради про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позову зазначено, що 27 квітня 2022 року у Рівненському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, у якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 .

Позивач зазначає, що після народження сина відповідач фактично не проживав з ними та не турбувався про неї та дитину. На даний час відповідач вихованням дитини не займається та не цікавиться його життям взагалі. На початку серпня 2023 року відповідач зібрав речі та пішов з дому, станом на теперішній час його місцезнаходження для позивача не відоме.

Оскільки сторони по справі проживають окремо, а спільний син ОСОБА_5 проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку по відношенню до малолітнього сина, будь-якої участі в його утриманні не приймає, позивач просить визначення місце проживання сина з нею.

У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Позивач у судове засідання не з`явилася. Представник позивача - адвокат Костюк Т.П., у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, вказавши на мотиви, які є аналогічними, зазначеним у позові. Пояснила, що відповідач у серпні 2023 року залишив сім`ю, проживає окремо та дитиною не цікавиться, де останній перебуває позивачу невідомо. При цьому, як зауважила представник, як до моменту розлучення, так і на даний час дитина сторін по справі проживає разом з мамою, яка сама її виховує, а тому аби у подальшому не було перешкод зі сторони відповідача, представник вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з позивачем.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. Судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідача про час, місце та дату розгляду справи.

Представник органу опіки та піклування Бабинської сільської ради в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленим про час, місце та дату розгляду справи, 08 січня 2025 року направила до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування.

Процесуальні дії у справі

20 листопада 2024 року ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини в окремі самостійні провадження; виділено в самостійне провадження позовну вимогу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини; справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання; залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Бабинської сільської ради, який зобов`язано надати суду висновок щодо розв`язання спору.

17 грудня 2024 року, 20 січня та 25 лютого 2025 року ухвалами судді Гощанського районного суду Рівненської області задоволені клопотання представника позивача про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

21 січня 2025 року ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 27 квітня 2022 року перебували у шлюбі, який рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 20 листопада 2024 року, що набрало законної сили 20 січня 2025 року, було розірвано.

Вказані обставини стверджуються даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), та рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 20 листопада 2024 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/123250841).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Як убачається із витягів з реєстру територіальної громади від 12 червня 2024 року №2024/006879759 та №2024/006879610 та даних довідки-характеристики №1432 від 14 грудня 2024 року, позивач та неповнолітній син сторін по справі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 за час проживання в с. Шкарів зарекомендувала себе з позитивної сторони, до адміністративної відповідальності не притягувалася, компрометуючих матеріалів у сільській раді на неї немає.

Із даних довідки №1032 від 17 вересня 2024 року, виданої Бабинською сільською радою Рівненської області, установлено, що відповідач ОСОБА_2 проживав без реєстрації за зазначеною вище адресою з 01 березня 2022 року по 02 серпня 2023 року.

З даних акта обстеження умов проживання від 05 грудня 2024 року встановлено, що умови проживання у будинку з адресою проживання позивача та спільного з відповідачем сина хороші, дитина має місце для сну та відпочинку, стосунки у сім`ї доброзичливі.

Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини при Бабинській сільській раді Рівненської області щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дитини від 20 грудня 2024 року за №1628/02-26, комісія пропонує визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 з матір`ю.

Позивач, вказуючи на те, що самостійно виховує та утримує сина ОСОБА_4 , в той час як батько участі у вихованні та утриманні сина не бере та його життям взагалі не цікавиться, і місце перебування його не відоме, наполягає на визначенні місця проживання сина з нею шляхом постановлення відповідного судового рішення.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права

У ст. 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 160 СК України).

За змістом ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення ч. 1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

При визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог ст. 3 Конвенції про права дитини.

Враховуючи вимоги ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, а також положення прецедентної практики Європейського суду з прав людини, при вирішенні справи, зокрема, про визначення місця проживання дитини встановлення обставин, які, на думку суду, забезпечують найкращі інтереси дитини та зазначення указаних обставин у відповідному рішенні є обов`язком суду.

Аналіз національного законодавства вказує на те, що втручання суду у вирішення питання щодо місця проживання дитини має відбуватись у крайніх випадках, за наявності спору між батьками, задля сторонньої оцінки обставин, що визначені ч. 2 ст. 161 СК України.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом установлено, що за час перебування у шлюбі у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 , який проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за її зареєстрованим місцем проживання на АДРЕСА_1 , окремо від відповідача, який з 01 березня 2022 року також проживав без реєстрації за вказаною попередньо адресою, проте у серпні 2023 року, ще до розірвання шлюбу, змінив місце свого проживання.

Предметом позову у даній справі є визначення місця проживання дитини сторін по справі малолітнього сина ОСОБА_4 .

Після звернення позивача до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, у встановленому порядку з самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду даної справи про визначення місця проживання дитини разом з собою, не звертався, будь-яких належних доказів, які б свідчили про його бажання і волю щодо визначення місця проживання малолітньої дитини із батьком суду не надав, хоча мав таку можливість.

Суд звертає увагу, що фактично цей спір щодо місця проживання дитини був ініційований матір`ю дитини, з якою дитина і так фактично проживала і продовжує проживати. Батько дитини не вимагав та не вимагає зміни її місця проживання, про що у судовому засідання безпосередньо вказала і представник позивача.

Таким чином, жодних доказів оспорення відповідачем місця проживання малолітньої дитини з матір`ю, стороною позивача не надано, не вказано на такі докази і при обґрунтуванні заявлених позовних вимог, а тому суд вважає, що сторони по справі, які проживають окремо, ще до звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом фактично дійшли згоди про те, що малолітній син проживатиме разом із матір`ю, як це і передбачено положеннями ст. 160 СК України.

Крім того, згідно з висновком №1628/02-26 від 20 грудня 2024 року орган опіки та піклування Бабинської сільської ради Рівненської області також вважав за доцільне визначити місце проживання малолітньогої дитини з матір`ю.

Що стосується доводів позивача про те, що батько ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини, то суд зауважує, що такі обставини належать до предмету доказування у справах про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, у зв`язку з чим відхиляються.

Сімейні відносини, враховуючи їх особистісний характер, повинні в першу чергу вирішуватися за згодою їх учасників, і тільки в разі відсутності такої згоди (існування між ними спору), зокрема у суді.

За відсутності між сторонами відповідного спору суд позбавлений можливості вирішувати такі питання в судовому порядку, оскільки завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних чи оспорюваних прав особи. Суд вирішує спір, що реально виник, і не робить припущень щодо обставин і фактів, які ще не виникли та не регулює правовідносин щодо обставин проживання дитини, які не існують.

За встановлених обставин, у суду відсутні підстави вважати, що на час звернення позивача до суду з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини, яка фактично проживала і проживає разом з нею, між батьками дитини виник спір щодо її місця проживання.

Суд зауважує, що зверненню до суду з позовом має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання, при цьому той з батьків, хто звертається до суду має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір.

Схожих висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 10 липня 2024 року у справі №127/16211/23 та від 10 грудня 2024 року у справі №299/8679/23.

Завданням цивільного судочинства, визначеним ст. 2 ЦПК України, є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держав, а не таких, які можливо будуть порушені у майбутньому.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду від 22 березня 2023 року №509/5080/18).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що вимоги про визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач заявила передчасно, оскільки зверненню до суду з відповідним позовом має передувати спір між батьками щодо місця проживання дитини та, принаймі, існувати на час вирішення справи у суді, який у даному випадку - відсутній.

Тому, за вказаних обставини, суд приходить висновку про те, що у цьому випадку права позивача не порушені і у задоволенні її позовних вимог необхідно відмовити.

Розподіл судових витрат

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з відмовою в позові, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Бабинської сільської ради про визначення місця проживання дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Бабинської сільської ради, місцезнаходження: 35431, Рівненська область, Рівненський район, с. Бабин, вул. Незалежності, 1, .

Повне судове рішення складено 17 березня 2025 року.

Суддя Ю.В. Оленич