Справа №:755/2874/25
Провадження №: 4-с/755/40/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" березня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Гриценко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу боржника ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Шмаров Олексій Валерійович, заінтересовані особи: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (стягувач), Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на бездіяльність органу примусового виконання,-

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла скарга боржника ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Шмаров Олексій Валерійович, заінтересовані особи: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (стягувач), Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на бездіяльність органу примусового виконання. Скарга мотивована тим, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про обтяження за номером: 12919889 (спеціальний розділ), дата та час державної реєстрації: 13.01.2016 відносно ОСОБА_1 , внесеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: НОМЕР_2 від 32.09.2015, виданої ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, опис предмету обтяження: все нерухоме майно суб`єкта ОСОБА_1 .. Представник боржника зазначає, що згідно довідки стягувача (АТ КБ «Приватбанк») станом на 05.02.2025 року, боржник не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк», у зв`язку із чим, борг було погашено як тільки стало відомо про його існування за виконавчим провадженням № НОМЕР_2, а наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) не скасованого арешту на майно Боржника, враховуючи відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку Стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, тому Боржником було подано до Дніпровського ВДВС у місті Києві відповідну заяву щодо зняття арешту із виключенням відповідних відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо ОСОБА_1 .. Відповіддю № 4957 від 04.02.2025 року Дніпровський ВДВС у місті Києві повідомив боржнику, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження (спец розділ)№ НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа від 12.06.2015 року № 755/32271/14-ц Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у сумі 15 126,38 грн. Також у відповідді зазначено, що 14.01.2016 року державним виконавцем, керуючись вимогами Закону України «Про виконавче провадження» (редакція 1999 року), у зв`язку з вжитими заходами примусового виконання, винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, станом на 04.02.2025 року вказаний виконавчий документ у Відділі на виконанні не перебуває, роз`яснено право звернутися до суду. У зв`язку із чим боржник звернувся до суду із відповідною скаргою, в якій просить суд зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , який накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: НОМЕР_2, виданий 21.09.2015, видавник: ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Києві, винесеної в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2.

В судове засідання представник скаржника адвокат Шмаров О.В. не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

В судове засідання представник особи, дії якої оскаржують ся, не з`явився, про час та місце належним чином був повідомлений.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, тому суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності заінтересованих осіб.

Суд, вивчивши скаргу, перевіривши фактичні обставини справи наданими до неї письмовими доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, ч. 1 ст. 19, ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Нормою п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Частиною 4 ст. 59 вказаної статті Закону перелічено підстави, за наявності яких виконавець самостійно знімає арешт з усього майна (коштів) боржника або його частини. Такими підставами є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч. 6 ст. 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені п. 12 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону України «Про виконавче провадження».

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року (Cantoni v. France, заява № 17862/91, пункти 31 - 32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (Vyerentsov v. Ukraine, заява № 20372/11, пункт 65).

Наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 7 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 3 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19).

Так, судом під час розгляду скарги було встановлено, що згідно інформаційної довідки №412489346 від 10.02.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про обтяження за номером: 12919889 (спеціальний розділ), дата та час державної реєстрації: 13.01.2016 відносно ОСОБА_1 , на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: НОМЕР_2 від 21.09.2015, видавник: ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, опис предмету обтяження: все нерухоме майно суб`єкта ОСОБА_1

31.01.2025 року, представник скаржника звернувся до Дніпровського ВДВС у м. Києві з заявою про зняття арешту з майна скаржника.

Відповіддю від 04.02.2025 року, Дніпровським ВДВС м. Києва повідомлено представника скаржника про те, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження (спец розділ) № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа від 12.06.2015 року № 755/32271/14-ц Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у сумі 15 126,38 грн., який 14.01.2016 року повернуто АТ КБ «Приватбанк» (стягувачеві) на підставі п.2 ч.1 ст.47 (редакція 1999 року) Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 04.02.2025 вищевказаний виконавчий документ у Відділі на виконанні не перебуває, роз`яснено право звернутися до суду.

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» від 05.02.2025 за №74PF50BKV08D2KA9 вбачається, що ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 05.02.2025 не має заборгованості перед АЬ КБ «Приватбанк».

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Шмаровим О.В. на дії Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ), стягувач Акціонерне товариство «Приватбанк» є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 55 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, ст.ст. 258-261, 268, 352-354, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Шмаровим О.В. на дії Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), стягувач Акціонерне товариство «Приватбанк» задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) щодо не зняття арешту зі всього майна, що належить ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва № 755/32271/14-ц від 12.06.2015 року.

Скасувати арешт з усього майна, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: НОМЕР_2 від 21.09.2015, видавник: ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, в межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_2.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 10.03.2025 року.

Суддя Н.О.Яровенко