Справа № 131/268/25
Провадження № 2/131/79/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2025 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Коваля А.М.,

за участю секретаря судового засідання Чех Л.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказано, що після смерті її батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина, зокрема на 1/2 частку житлового будинку загальною площею 61,10 кв.м з допоміжними господарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 . Вона є єдиною спадкоємицею за заповітом, складеним батьком 16 грудня 2003 року, яким все належне йому майно заповідано їй. Заповіт був посвідчений сільським головою Слободищенської сільської ради Іллінецького району Вінницької області та зареєстрований під №89.

Проте, незважаючи на наявність заповіту та своєчасне прийняття спадщини, приватний нотаріус Гайсинського нотаріального округу Савіцька Ж.Й. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку. Причиною відмови стали розбіжності у свідоцтві про право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , виданому виконкомом Слободищенської сільської ради 08 червня 2000 року. У цьому документі місце розташування будинку помилково вказано як село Городок замість правильного АДРЕСА_1 . Крім того, у свідоцтві присутні незастережені належним чином виправлення щодо імені та по батькові матері позивачки, ОСОБА_4 , а також номеру будинку.

Ці помилки та виправлення у правовстановлюючому документі унеможливлюють нотаріальне оформлення спадкових прав на житловий будинок, що позбавляє позивачку можливості розпоряджатися спадковим майном на власний розсуд. Зокрема, неможливість отримати нове свідоцтво або внести виправлення до існуючого документа призводить до того, що право власності покійного батька на частку будинку ставиться під сумнів.

ОСОБА_1 наголошує, що її батьки, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , набули право власності на житловий будинок у 2000 році на підставі рішення виконкому Слободищенської сільської ради від 18 травня 2000 року №13. Це рішення підтверджує, що будинок знаходиться саме в АДРЕСА_1 , як помилково вказано у свідоцтві № НОМЕР_1 .

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що її рідна сестра, ОСОБА_2 , яка є спадкоємицею матері, ОСОБА_4 , не заперечує проти оформлення права власності на частку будинку. Таким чином, ОСОБА_2 є належним відповідачем у цій справі, але вона не висловлює жодних заперечень щодо позовних вимог позивачки.

Враховуючи неможливість вирішення цієї проблеми в адміністративному порядку (оскільки Слободищенська сільська рада, яка видала свідоцтво, припинила своє існування, а Гайсинське МБТІ не має повноважень для виправлення таких помилок), позивачка вважає, що єдиним законним способом захисту її прав є звернення до суду. Вона просить суд встановити факт володіння її батьком 1/2 часткою житлового будинку та визнати за нею право власності на цю частку в порядку спадкування за заповітом, судові витрати залишити за позивачем.

07.03.2025 відповідачем ОСОБА_2 подано заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, розгляд справи просить проводити без її участі.

13.03.2025 представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Якушкіною І.М. подано заяву, відповідно до якої підтримує позовні вимоги в повному обсязі, а справу просить розглянути без її та позивача участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Згідно з ч. ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні та задоволення позову з таких підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З матеріалів справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 05.03.2024 (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 14.12.2018 (а.с. 8).

ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений сільським головою Слободищенської сільської ради Іллінецького району Вінницької області 16 грудня 2003 року, реєстр. №89, яким все належне йому майно заповів своїй дочці, ОСОБА_1 (а.с. 24).

Приватним нотаріусом Гайсинського нотаріального округу Савіцькою Ж.Й. позивачу видані свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, (кадастровий номер :04:001:0521), та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,5024 га, (кадастровий номер :04:001:0520). Обидві земельні ділянки знаходяться в АДРЕСА_1 . Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 27.01.2025; реєстровий №110 (а.с. 20); свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 27.01.2025, реєстровий №109 (а.с. 22).

Постановою від 27.01.2025 року за №41/02-31 приватний нотаріус Савіцька Ж.Й. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на успадковану нею частку житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями, оскільки свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , видане виконкомом Слободищенської сільської ради Іллінецького району Вінницької області 08 червня 2000 року, містить розбіжності щодо місця розташування будинку село Городок замість правильного село Слободище, в свідоцтві наявні незастережені належним чином виправлення «за №53», « ОСОБА_5 » (а.с. 5-6).

18 травня 2000 року виконком Слободищенської сільської ради народних депутатів ухвалено рішення за №13 «Про оформлення права приватної власності жителям с. Слободище», яким вирішено оформити право власності ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на житловий будинок по АДРЕСА_3 , та видати свідоцтва про право приватної власності вищевказаним громадянам (а.с. 19).

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок № НОМЕР_1 від 08 червня 2000 року житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с. 9).

Факт розташування будинку, належного ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в АДРЕСА_3 підтверджується довідкою КП «Гайсинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» №372-1-Д від 24.01.2025 (вих. №17) в якій зазначено: згідно «даних архіву КП «Гайсинського міжрайонного бюро технічної інвентаризації» станом на 29.12.2012 р. по АДРЕСА_1 право власності на житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 08.06.2000 р. виданого виконкомом Слободищенської сільської ради на підставі рішення виконкому №21 від 18.05.2000 р.» (а.с. 17); технічним паспортом житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями, виготовленим ФОП ОСОБА_7 06.011.2024 за результатами технічної інвентаризації домоволодіння, проведеної за місцем його розташування в АДРЕСА_1 (а.с. 10-15); повідомленням про результати огляду об`єкта нерухомого майна, виданим ФОП ОСОБА_7 , станом на 06.11.2024 (інвентаризаційна справа №1860), яким підтверджено результати безпосереднього огляду нерухомого майна саме в АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у строки, встановлені ст. 1270 ЦК України та видачі відповідного свідоцтва.

За правилами ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч. 6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети.

Встановлення факту належності спадкодавцю заповіту необхідно позивачу для реалізації її спадкових прав.

Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом, однак прийняти спадщину не може, адже в свідоцтві про право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 місце розташування успадкованої позивачем частини житлового будинку зазначено "с. Городок" замість правильного "с. Слободище", тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підтверджуються відповідними доказами.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі, а саме: встановити факт володіння ОСОБА_3 на праві власності 1/2 часткою житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями, розташованим в АДРЕСА_1 , та визнати право власності за позивачем на вказане майно в порядку спадкування за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на прохання позивача залишити судові витрати за нею, суд питання розподілу судових витрат не вирішує.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 2-13, 76-81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт володіння на праві власності 1/2 (однією другою) часткою житлового будинку загальною площею 61,10 кв.м з допоміжними господарськими будівлями, розташованим в АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на 1/2 (одну другу) частку житлового будинку загальною площею 61,10 кв.м з допоміжними господарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ПОЗИВАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 .

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_5 .

Суддя: