Провадження №: 2-з/755/50/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Гаврилової О.В., розглянувши заяву позивача Акціонерного товариства «Правекс банк» про забезпечення позову, подану представником - адвокатом Поповим Є.В. в межах розгляду цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Правекс банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору дарування, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду міста Києва знаходиться цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Правекс банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору дарування.

10 березня 2025 року представником позивача АТ «Правекс банк» - адвокатом Поповим Є.В. подано до суду через систему «Електронний суд» заяву про забезпечення позову, передану головуючому у справі на підставі протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 11 березня 2025 року, відповідно до якої представник позивача просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що відповідно до анкети клієнта для фізичних осіб, яку надала ОСОБА_1 14.08.2006 для АТ «Правекс-Банк» вбачається, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 . Тобто Договір дарування квартири АДРЕСА_1 укладений між близькими особами. З цього випливає, що через декілька місяців після ухвалення рішення Дніпровським районним судом міста Києва від 07.03.2018 по справі №755/6649/17, яким позов АТ «Правекс-Банк» задоволено в повному обсязі та на користь якого вирішено стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, останньою було укладено фіктивний договір Дарування квартири, а саме 18.06.2018, для ухилення від виконання рішення суду в майбутньому. АТ «Правекс-Банк» вважає, що оспорюваний договір дарування квартири є фіктивним, оскільки воля сторін була спрямована не на настання реальних наслідків, характерних для договору дарування, а з метою приховання майна від АТ «Правекс- Банк» та уникнення виконання кредитних зобов`язань перед банком, та саме тому забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 є доцільним інструментом для забезпечення виконання майбутнього рішення суду. Позивач вважає, що відповідачі і в подальшому можуть ухилятися від своїх зобов`язань перед АТ «Правекс-Банк», оскільки існує велика ймовірність невиконання рішення суду та уникнення від цивільно-правової відповідальності. Відповідач-1 інформацію про квартиру АДРЕСА_1 приховала навмисно та відчужила, щоб приховати свій реальний майновий стан від АТ «Правекс-Банк», однак в рамках виконавчого провадження стало про це відомо. Позивач вважає, що єдиним та ефективним тимчасовим заходом забезпечення позову є накладення арешту на майно що є предметом договору дарування, який на даний час оспорюється.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви та матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Статтею 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи унеможливлення виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

В п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено: особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовим обмеженням заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.4 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно заявлених вимог позивач просить суд визнати недійсним (фіктивним) Договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 18.06.2018 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гарасютою О.В. за реєстровим номером № 331.

Суд, пересвідчившись в тому, що, між сторонами дійсно виник спір та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання можливого рішення суду про визнання договору дарування квартири недійсним та ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, з`ясувавши обсяг позовних вимог, вважає доцільним в якості забезпечення позову в даній справі накласти арешт на майно відповідача - квартиру.

Вказаний вище вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, невжиття такого заходу може в подальшому ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, в разі задоволення позову, а запропонований позивачем захід забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача.

Із зазначених вище підстав заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву позивача Акціонерного товариства «Правекс банк» - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на підставі договору дарування квартири від 18 червня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №331, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гарасютою О.В.

Стягувач - Акціонерне товариство «Правекс банк», , місцезнаходження: м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/2.

Боржник - ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Копію ухвали суду невідкладно направити учасникам справи.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: