СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/544/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Єросової І.Ю.,

при секретарі судових засідань Шило М.І.,

за участі представника позивача Гайдо О.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження питання прийняття зустрічної позовної заяви у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» (01033, м.Київ, вул.Жилянська, 32) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

01.07.2024 р. Ковриженко С.О., який представляє інтереси позивача через систему «Електронний суд» звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №0590 від 10.06.2019 р. у розмірі 169416,38 грн., яка складається із суми залишку простроченого кредиту 119305,85 грн., суми прострочених відсотків 2,01 грн., суми прострочених комісій 50108.52 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.07.2024 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.08.2024 відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

14.10.2024 р. від відповідача разом із відзивом надійшла зустрічна позовна заява про визнання частково недійсним умов укладеного кредитного договору.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 20.10.2024 р. судом здійснено перехід з порядку розгляду справи зі спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні відповідач просить прийняти зустрічну позовну заяву до розгляду разом із первісним позовом.

У підготовчому засіданні представник позивача вказує на недоліки поданої зустрічної позовної заяви, що стосуються оплати судового збору.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали зустрічної позовної заяви, суддя вважає, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, викладених у статях 177 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Зустрічна позовна заява не містить документів, що підтверджують сплату судового збору.

У своїй зустрічній позовній заяві позивач посилається на положенняЗакону України "Про захист прав споживачів" як на підставу для звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених ЗУ "Про захист прав споживачів".

Стаття 22 ЗУ "Про захист прав споживачів " підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством, і встановлює певні особливості судового захисту їх прав, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними щодо положеньстатті 5 ЗУ "Про судовий збір", оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб`єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії (об`єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій.

У відповідності до ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів" крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цьогоЗаконута пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Із пункту 6постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 12.04.96 р. "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбаченоЗаконом України "Про захист прав споживача", порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду.

Хоча позовна заява і містить посилання на порушення законодавства про захист прав споживача та способи захисту цього права згідно ЗУ "Про захист прав споживачів", однак в ній не наведено підтверджень того, що в дійсності між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів".

Застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до даних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами (Цивільний кодекс України, Закону України "Про банки та банківську діяльність", Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні")

Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Тобто, права особи, як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин, тому до спорів щодо виконання цього договору Закон України "Про захист прав споживачів" не може застосовуватись.

Отже, при посиланні на норми Закону України "Про захист прав споживачів" повинно мати місце порушення прав споживача на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, проте в позовній заяві відсутнє таке обґрунтуванням позовних вимог.

Згідно ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Але, як вбачається із зустрічної позовної заяви, підставою звернення позивача з позовом до суду не є порушення відповідачем Закону України "Про захист прав споживача", а позов не містить жодного посилання на порушення прав позивача саме, як споживача та способи їх захисту, передбачених саме цим Законом).

Отже, між ОСОБА_1 та АТ «Банк кредит Дніпро» виник спір, що не регулюється ЗУ "Про захист прав споживачів", а є цивільно-правовими відносинами, які регулюються ЦК України, Законом «Про банку та банківську діяльність».

За встановлених обставин, суддя доходить висновку, що вищевказаний позов має бути оплачений судовим збором.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до висновків, викладених у постанові ВП ВС від 25.08.2020 у справі №910/13737/19, до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що не піддається грошовій оцінці.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно оплатити за зустрічним позовом судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Згідно ч.1 ст.185 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки дану заяву подано з вищезазначеними недоліками, вважаю за необхідне залишити її без руху, визначивши спосіб їх усунення та надавши строк.

Керуючись ст.ст. 76-79, 83, 95, 185, 175, 177, 185 ЦПК України , суддя

ПОСТАНОВИВ:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 да Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про визнання частково недійсними умов кредитного договору, залишити без руху.

Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Надати позивачу строк на усунення недоліків заяви 10 днів з дня отримання копії ухвали.

Повідомити позивача, що в разі неусунення недоліків, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Підготовче засідання відкласти на 11:00 год. 24.03.2025 р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Ю.Єросова