Провадження № 2/348/407/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ЗАОЧНЕ

13 березня 2025 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Гундяка Т.Д.,

секретар судового засідання Дмитрук С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

в с т а н о в и в:

ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позов обґрунтований тим, що відповідач уклав з АТ «Таскомбанк» договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/9871508-SP від 08.06.2021, підписанням якого акцептував публічну пропозицію, яка розміщена на веб-сайті банку. Відповідачу було встановлено кредитний ліміт, строк дії якого за договором становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення такого. При цьому після закінчення зазначеного періоду строк дії кредитного ліміту автоматично пролонгується, окрім випадків, якщо банк прийняв рішення його не продовжувати або відмови клієнтом від користування таким.

Між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 15.05.2024 укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 Реєстру прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32 155,80 грн, з яких: 13 997,00 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту, 18 158,80 грн - загальна заборгованість за відсотками.

Згідно п. 2.3. договору відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних АТ «Таскомбанк» за кредитними договорами, договорами поруки та їх перехід від АТ «Таскомбанк» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбувається з моменту підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру прав вимог згідно додатку №2, але не раніше здійснення оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» згідно п 3.1 цього договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог підтверджує факт переходу від клієнта до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги боргу та невід`ємною частиною договору факторингу.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.

ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем 24.03.2023 укладено договір позики №78247814, який укладений в електронній формі. Відповідно до цього договору товариство передає позичальнику грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити проценти за користування від суми позики.

Між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 14.06.2021 укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 23.08.2023 до вказаного договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 3 625 грн, з яких: 1 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 625 грн - сума заборгованості за відсотками.

Також між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем 01.05.2023 укладено кредитний договір №6618815, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і надісланий на номер його мобільного телефону. Відповідно до цього договору кредитні кошти надаються позичальнику в безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, вказаної клієнтом. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за реквізитами, згідно п.п. 2.1. п. 2 договору.

Між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем 13.02.2024 укладено договір факторингу № 13022024, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 13.02.2024 до вказаного договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 1 116,40 грн, з яких: 400 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 716,40 грн - сума заборгованості за відсотками.

Посилаючись на викладене та те, що відповідач має непогашену заборгованість за вищевказаними договорами в загальному розмірі 36 897,20 грн, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь вказану заборгованість.

Ухвалою суду від 31.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача до суду не з`явилася, в позовній заяві заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, а також у випадку неявки в судове засідання відповідача просила ухвалити заочне рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на адресу його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, ухвали про відкриття провадження у справі, копії позову з додатками та судових повісток. Проте, 17.02.2025 та 02.03.2025 до суду повернуто конверти з відправленням, згідно довідки підприємства поштового зв`язку причина невручення: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Також виклик відповідача у справі у судове засідання здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

У постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки.

Згідно ч. 5 ст. 259, ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом із занесенням до протоколу судового засідання постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України.

Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, суд, керуючись ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини, що виникли між сторонами.

Судом встановлено, що відповідач 04.04.2021 підписав заяву-анкету № 268800 щодо приєднання до Публічної пропозиції на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» (а.с. 7).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 просив відкрити поточний рахунок у національній валюті та встановити ліміт кредитування. Підтвердив, що приймає (акцептує) всі умови Публічної пропозиції (оферти) АТ «Таскомбанк», що розміщена на сайті банку, а також, що акцептована ним пропозиція разом з цією заявою складають договір про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки.

Згідно з п. 5 заяви про приєднання відповідач визнав, що всі правочини (у тому числі, але не виключно заяви на відкриття рахунків договори, угоди про отримання споживчого кредиту, угоди про розміщення вкладів, інші заяви, договори, угоди, листи, повідомлення, розрахункові документи, тощо) при здійсненні електронної взаємодії з банком через мобільний додаток можуть вчинятися ним з використанням (накладенням, створенням) удосконаленого електронного підпису.

Відповідно до п. 16 заяви про приєднання відповідач підтвердив отримання ним платіжної картки.

У анкеті-заяві ОСОБА_1 процентна ставка не зазначена.

Між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 15.05.2024 укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а.с. 9-10).

Згідно п. 2.3. договору відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних АТ «Таскомбанк» за кредитними договорами, договорами поруки та їх перехід від АТ «Таскомбанк» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбувається з моменту підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру прав вимог згідно додатку №2, але не раніше здійснення оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» згідно п 3.1 цього договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог підтверджує факт переходу від клієнта до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги боргу та невід`ємною частиною договору факторингу.

Відповідно до акта-прийому передачі до договору факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 та витягу з Реєстру прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32 155,80 грн, з яких: 13 997,00 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту, 18 158,80 грн - загальна заборгованість за відсотками (а.с. 11-12).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 002/9871508-SP від 08.06.2021 за період з 15.05.2024 по 31.10.2024 станом на 31.10.2024 заборгованість відповідачем не погашена, залишок заборгованості становить 32 155,80 грн, з яких: 13 997,00 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту, 18 158,80 грн - загальна заборгованість за відсотками.

ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем 24.03.2023 укладено договір позики № 78247814, згідно умов якого товариство зобов`язувалось надати позичальнику грошові кошти (позику) у сумі 1 000,00 грн (п. 1., п.п. 2.1.); строком на 15 днів (строк позики/строк договору) (п.п. 2.2.); дата повернення позики (останній день): 08.04.2023 (п. 2.), базова процентна ставка/день: 2,5 % (фіксована) (п.п. 2.3.); знижена процентна ставка (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності): 0,01%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день: 2,70% (п.п. 2.3.) (а.с. 17-18).

Відповідно до п. 1 договору позики позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Згідно п. 4 договору проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.

Відповідно до п. 17 договору позики якщо сума позики, зазначена в п.п. 2.1. п. 2 договору, не перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк, позикодавець має право у випадку невиконання позичальником умов цього договору, нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2 . договору за кожен день користування.

Згідно п. 18 договору позики якщо сума позики, зазначена в п.п. 2.1. п. 2 договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) в розмірі, визначеному п. 2. договору за кожен день користування.

Цей договір укладено із використанням мобільного застосунку myсгеdіt (п. 23 договору позики).

Договір позичальником підписано аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора wb5uq70Kn8 та позичальником вказано рахунок № НОМЕР_1 .

У додатку №1 до договору позики викладено таблицю обчислення загальної вартості позики, відповідно до якої, зокрема, за період 15 днів користування позикою проценти становлять 1,50 грн (а.с. 19).

Між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) 14.06.2021 укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників (а.с.19а-20а).

Згідно п. 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості і є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 1.3. договору факторингу з відповідними змінами внесеними Додатковою угодою №2 від 28.07.2021 клієнт зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимоги чинного законодавства.

Між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» 23.08.2023 укладено додаткову угоду №10 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, положення якої діють виключно до реєстру боржників №9 від 23.08.2023 (а.с. 21).

Відповідно до акта прийому-передачі реєстру боржників №9 від 23.08.2023 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) уклали даний акт про те, що на виконання п. 1.2 договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників №9, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 22).

Згідно Витягу з реєстру боржників №9 від 23.08.2023 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 3 625,00 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 1 000,00 грн, сума заборгованості за відсотками 2 625,00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №78247814 від 24.03.2023 за період з 23.08.2023 по 31.10.2024 станом на 31.10.2024 заборгованість відповідачем не погашена, залишок заборгованості становить 3 625,00 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 1 000,00 грн, сума заборгованості за відсотками 2 625,00 грн. (а.с. 24).

Крім того, між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем 01.05.2023 укладено договір № 6618815 про надання споживчого кредиту, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатору (С8683), і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 9.6, 10 договору, адреса, реквізити та підпис сторін (а.с. 30-34).

Відповідно до п. 1.2. 1.3. договору, товариство надає клієнту кредит в розмірі 400,00 грн, а клієнт зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом.

Згідно п. 1.4. строк кредиту 360 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів зазначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, що є додатком до договору.

Відповідно до п. 1.5.1. договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього договору.

Згідно п. 1.8.1., 1.8.2. договору орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 3 265,60 грн, а за цією ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 3 028 грн.

Відповідно до п. 2.1. договору кошти кредиту надаються товариством шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Додатком №1 до договору № 6618815 про надання споживчого кредиту від 01.05.2023 сформовано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором, а саме: 01.05.2023 отримано кредит в розмірі 400,00 грн, проценти за користування кредитом протягом строку кредитування (01.05.2023-25.04.2024) становлять 2 628,00 грн, реальна річна процентна ставка 6 961,93 %, загальна вартість кредиту 3 028,00 грн (а.с. 35).

Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 37-38).

Між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем 13.02.2024 укладено договір факторингу № 13022024, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до акта прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 13022024 від 13.02.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «Авентус Україна» уклали даний акт про те, що на виконання п. 1.2 договору факторингу №13022024 від 13.02.2024 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 41).

Згідно Витягу з реєстру боржників від 13.02.2024 до вказаного договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 1 116,40 грн, з яких: 400 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 716,40 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 42).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 01.05.2023 № 6618815 про надання споживчого кредиту за період з 13.02.2024 по 31.10.2024 станом на 31.10.2024 заборгованість відповідачем не погашена, залишок заборгованості становить 1 116,40 грн, з яких: 400 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 716,40 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 43).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У цій справі між АТ «Таскомбанк» та відповідачемвиникли відносини щодо споживчого кредитування, тобто договірні правовідносини між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом частин 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Матеріали справи не містять будь-яких доказів на яких умовах 04.04.2021 було укладено кредитний договір ОСОБА_1 шляхом підписання заяви-анкети № 268800 щодо приєднання до Публічної пропозиції на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank». Зокрема, що Публічна пропозиція на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містила умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначених позивачем розмірах і порядках нарахування, а також, що ОСОБА_1 , підписуючи заяву-анкету про приєднання до Публічної пропозиція на укладення Договору, погодився на нарахування таких процентів у зазначених позивачем розмірах.

Оскільки банківські послуги не обмежуються наданням кредитів, відповідачем підписано анкету-заяву про приєднання до Публічної пропозиції на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту Sportbank. Однак тексту такої Публічної пропозиції, в редакції станом на дату укладення договору, позивачем не надано, тому не можна однозначно визначити на яких умовах укладено договір між сторонами. Про такі обставин в позовній заяві не зазначено.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ «Таскомбанк» дотрималося вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), які правильно враховані судом першої інстанції при розгляді цієї справи відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови кредитування за договором від 04.04.2021, укладеним шляхом підписання заяви-анкети № 268800 щодо приєднання до Публічної пропозиції на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, заявлений позивачем розмір заборгованості за відсотками є не доведений, позов не містить обґрунтування вимоги про стягнення заборгованості за відсотками за укладеним відповідачем з АТ «Таскомбанк» договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/9871508-SP від 08.06.2021, в тому числі їх розмір і порядок нарахування.

Не містить таких даних і наданий та складений позивачем розрахунок кредитної заборгованості за договором.

При цьому, згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсотки за користування кредитом у зазначених позивачем розмірах і порядках нарахування.

При цьому, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Таскомбанк» та позивачу, який набув щодо них право вимоги, не повернуті.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Щодо укладення договорів позики № 78247814 від 24.03.2023 та про надання споживчого кредиту № 6618815 від 01.05.2023 слід зазначити наступне.

Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначено Законом України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (надалі - Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII електронна комерція - це відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 2, 4 ст. 8 Закону № 675-VIII покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.

Фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що законом передбачено три різні способи акцепту пропозиції на укладення електронного договору.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Згідно ст. 12 Закону № 675-VIII якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 ст. 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа.

Статтею 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики за електронним договором є обов`язковим.

Отже, між сторонами вказаних договорів (позики та споживчого кредиту) було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів, які оформлені ними в електронній формі з використанням електронних підписів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено ЦК України.

Відповідно до ст. 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №78247814 від 24.03.2023 станом на 31.10.2024 заборгованість становить 3 625,00 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 1 000,00 грн, сума заборгованості за відсотками 2 625,00 грн.

Проте наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає умовам укладеного договору позики, оскільки за строк позики (15 днів) сторони обумовили базову процентну ставку/день: 2,5 % (фіксована) (п.п. 2.3.), знижена процентна ставка (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності): 0,01%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день: 2,70% (п.п. 2.3.). При цьому, процентна ставка за користування позикою понад встановлений договором строк (її частиною) в розмірі, визначеному п. 2. договору за кожен день користування (2,70% - п.п. 2.3.). нараховується згідно п. 18 договору виключно у разі, якщо сума позики, зазначена в п.п. 2.1. п. 2 договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати. Сума позики становить 1 000 грн, що станом на 24.03.2023 не перевищувало розміру однієї мінімальної заробітної плати. Таким чином, відповідно до п. 17 договору позики за користування позикою понад встановлений договором строк, позикодавець має право у випадку невиконання позичальником умов цього договору, нараховувати саме пеню в розмірі, визначеному п. 2. договору за кожен день користування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила наступні висновки.

Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України (пункт 91 постанови).

Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає (пункт 92 постанови).

Якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України (пункт 100 постанови).

У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 103 постанови).

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункт 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від цього висновку немає (пункт 108 постанови).

Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (пункт 128 постанови).

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Позов не містить обґрунтування щодо нарахування процентів за користування позикою поза межами строку кредитування як міри відповідальності на підставі ст. 625 ЦК України, а також щодо нарахування пені за порушення умов договору, та вимог про їх стягнення з відповідача позивач не заявляв.

Отже з відповідача підлягають стягненню відсотки за договором позики №78247814 від 24.03.2023 в обумовленому сторонами розмірі, нараховані за базовою процентною ставкою/день: 2,5 % (фіксована) у межах строку позики (строку договору), а саме у розмірі 375 грн з розрахунку 1 000 грн*2,5%*15 днів.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 01.05.2023 № 6618815 про надання споживчого кредиту за період з 13.02.2024 по 31.10.2024 станом на 31.10.2024 заборгованість відповідачем не погашена, залишок заборгованості становить 1 116,40 грн, з яких: 400 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 716,40 грн - сума заборгованості за відсотками.

Розрахунок заборгованості відповідає умовам укладеного договору споживчого кредиту, оскільки кредит отримано в розмірі 400,00 грн, сторонами обумовлено, що проценти за користування кредитом протягом строку кредитування (01.05.2023-25.04.2024) становлять 2 628,00 грн, загальна вартість кредиту 3 028,00 грн.

Відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань, кошти позики та споживчогокредиту не повернув, не здійснював платежі в рахунок виконання власних зобов`язань за договорами споживчогокредиту та позики.

Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредитів і позики відповідач не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому кредитними коштами та коштами позики.

Суд на підставі наявних в матеріалах справи доказів, оцінивши такі на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, дійшов висновку прочасткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту за укладеним з АТ «Таскомбанк» договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/9871508-SP від 08.06.2021 станом на 31.10.2024 в розмірі 13 997 грн, за сумою основної заборгованості і частково процентами за договором позики № 78247814від 24.03.2023 станом на 31.10.2024 в розмірі 1 375 грн, з яких: 1 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 375 грн - сума заборгованості за процентами, за сумою основної заборгованості і процентами за договором № 6618815 про надання споживчого кредиту від 01.05.2023 станом на 31.10.2024 в розмірі 1 116,40 грн, з яких: 400 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 716,40 грн - сума заборгованості за відсотками за процентами, на які позивач набув право вимоги за укладеними між ним та кредитодавцями відповідача договорами факторингу. В задоволенні решти вимог позову слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивач сплатив 3 028,00 грн судового збору, які зараховані до спеціального державного бюджету України.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1 353,13 грн.

Керуючись ст. 4, 19, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 289 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорамизадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики та кредитними договорами в загальній сумі 16 488,40 (шістнадцять тисяч чотириста вісімдесят вісім грн 40 коп.) грн, а саме: за кредитним договором № 002/9871508-SP від 08.06.2021 в розмірі 13 997 грн - заборгованість за тілом кредита; за договором позики № 78247814від 24.03.2023 в розмірі 1 375 грн, з яких: 1 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 375 грн - сума заборгованості за процентами; за договором № 6618815 про надання споживчого кредиту від 01.05.2023 в розмірі 1 116,40 грн, з яких: 400 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 716,40 грн - сума заборгованості за процентами.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплачений судовий збір в сумі 1 353,13 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст. 284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, 01032.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Гундяк Т.Д.

Повний текст рішення складено 13.03.2025.