Справа № 357/6446/23
Провадження № 2/357/2123/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 березня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участі секретаря Махненко Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2023 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини.

18 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00-2403661.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7.10 та п. 8 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до п.п. 1.1 п. 1 кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених кредитним договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором.

Згідно п.п. 2.2. п.2 кредитного договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі, шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника, емітовану банком України.

Відповідно до п.п. 7.2 кредитного договору, позичальник підтверджує, що йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 року, ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ознайомлений з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Качай Гроші», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись правил.

22.12.2022 між ТОВ «Качай Гроші» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 22122022/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Качай Гроші» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Качай Гроші» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Згідно п.п. 2.1 договору факторингу, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Згідно п.п. 2.2 договору факторингу, з дати відступлення врав вимоги, клієнт nepecтає бути стороною за укладеними кредитними договорами, а фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами, згідно реєстру боржників та набуває всіх прав за ним.

Відповідно до Реєстру боржників від 22.12.2022 до договору факторингу № 22122022/2 від 22.12.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22960,00 грн, з яких: 7000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу;15960,00 грн сума заборгованості за звичайними відсотками; 00,00 грн сума заборгованості за простроченими відсотками.

Відповідно до п. 4.2.2 договору факторингу, ТОВ «Качай Гроші» зобов`язується протягом десяти робочих днів з дати відступлення права вимоги, повідомити боржників, про відступлення права вимоги та про передачу персональних даних боржників, а також надати інформацію про нового кредитора, у cnociб, передбачений чинним законодавством та кредитним договором, в тому числі, але не виключно шляхом надіслання повідомлення на електронну пошту боржників, яка була ними вказана при отриманні кредиту, шляхом направлення смс-повідомлень боржникам, а також шляхом розміщення відповідної інформації в особистому кабінеті боржника.

При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним, відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 22.12.2022, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

18 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № .

Договір позики підписано шляхом підписання акцепту оферти від 18 січня 2021 року на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 18 січня 2021 року та отримання кредиту, згідно заявки-анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника.

Згідно договору позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту, основними умовами передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору.

Всі інші умови які визначають порядок і умови надання товариством грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов договору та електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між товариством і позичальником викладені у правилах, з якими ознайомився позичальник до укладення договору, та які є невід`ємною частиною договору (оферти та акцепту оферти).

22.06.2022 між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 22/06-22, у відповідності до умов якого ТОВ «Інфінас» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Згідно п. 1.1 договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в і розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Відповідно до Реєстру боржників від 22.06.2022 до договору факторингу № 22/06-22 від 22.06.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 43582,50 грн, з яких: 3000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу;40582,50 грн сума заборгованості за відсотками;00,00 грн сума заборгованості за пенею.

Відповідно до п. 1.3 договору факторингу, ТОВ «Інфінанс» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ», у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.

При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

В разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення існуючої заборгованості.

Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 26.02.2022, позивачем не пійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

11 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /375889.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до п.п. 1.4 п. 1 кредитного договору, кредит надається Клієнту в безготівковій формі, у національній валюті, на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом в п. 7 кредитного договору.

Згідно з п.п. 2.3 п. 2 кредитного договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

08.12.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 08122021, у відповідності до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Гоуфінгоу» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Згідно п. 1.1 договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Відповідно до реєстру боржників від 08.12.2021 до договору факторингу № 08122021 від 08.12.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 8000,00 грн, з яких: 2000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 6000,00 грн сума заборгованості за відсотками;00,00 грн сума заборгованості за пенею.

Відповідно до п. 1.3 договору факторингу, ТОВ «Гоуфінгоу» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію, передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ», у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.

При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним, відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

В разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 08.12.2021 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

30 грудня 2020 року між Товариством з обмежеоню відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 736404346.

Відповідно до Реєстру боржників № 123 від 02.03.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 736404346.

20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги.

Відповідно п. 2.1 договору факторингу, згідно умов цього договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17814,50 грн, з яких:5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 12814,50 грн сума заборгованості за відсотками.

Згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором.

Згідно п. 5.1.10 договору факторингу ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується протягом 10 (десяти) рабочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію, передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений кредитним договором та вимогами чинного законодавства.

При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

В разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21.10.2022, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України, повідомляють, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ТОВ «ЄАПБ» понесло і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить: судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але неменше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684,00 грн. станом на 01.01.2023 року) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведеннямогляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1342,00 грн).

А тому просили суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 загальну суму заборгованості за кредитними договорами в розмірі 92357,00 грн та понесені судові витрати (а.с. 2-9 том 1).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2023, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. (а.с. 74-75 том 1) та матеріали передані для розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

02 червня 2023 року судом було здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача (а.с. 79 том 1).

13 липня 2023 року за вх. № 30991 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформацію про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача (а.с. 80 том 1).

Згідно отриманої інформації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 26.11.1996 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем пред`явлено позов до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у відповідності до вимог ч. 1 ст. 27 ЦПК України, що узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 29.10.2020 року у справі № 263/14171/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача.

Ухвалою судді від 14 липня 2023 року прийнято позовну заяву до провадження та відкрито провадження у справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання у справі на 14 вересня 2023 року (а.с. 81-82 том 1).

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2023позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено частково. Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 00-2403661 в розмірі 22 960 гривень, за договором позики № в розмірі 43 582,50 гривень, за кредитним договором № /375889 в розмірі 8000 гривень, за кредитним договором № 736404346 в розмірі 17 814,50 гривеньта судовий збір у сумі 2 684 гривень, загалом 95 041 гривень.В задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат,пов`язаних з розглядом справи в розмірі 1 342 гривень, відмовлено ( а. с. 97-118 том 1 ).

14 січня 2025 року за вх. № 2343 судом отримано заяву про перегляд зачоного рішненя ( а. с. 125-133 том 1 ).

Ухвалою судді від 16 січня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішненя, прийнято заяву до розгляду та призначено судовий розгляд заяви на 30.01.2025 ( а. с. 141 том 1 ).

Ухвалою суду від 27.01.2025 задоволено заяву представника відповідача Шинжирбаєва Максима Тимуровича про участь в судових засіданнях по цивільній справі № 357/6446/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів ( а. с. 16-17 том 2 ).

Ухвалою суду від 30.01.2025 задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2023 та призначено цивільну справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін в судове засідання на 17 лютого 2025 ( а. с. 30-36 том 2 ).

Ухвалою суду від 04.02.2025 задоволено заяву представника відповідача Шинжирбаєва Максима Тимуровича про участь в судових засіданнях по цивільній справі № 357/6446/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів ( а. с. 46-47 том 2 ).

13.02.2025 за вх. № 8088 судом отримано від представника відповідача відзив на позовну заяву ( а. с. 48-57 том 2 ), обгрунтовуючи тим, що за кредитним договором № 00-2403661 позивач має право вимоги на суму не більше 11 200 грн, за кредитним договором № позивач має право вимоги на суму не більше 4575 грн, за кредитним договором № /375889 позивач має право вимоги на суму не більше 4500 грн, за кредитним договором № 736404346 позивач має право вимоги на суму не більше 7550 грн. Отже, 92 375 ( розмір позовних вимог позивача ) 27 825 грн ( реальна сума права вимоги з урахуванням відсотків за користування та тіла кредиту ) = 64 532 грн ( протиправно нараховані кошти ). Таким чином, позивач фактично не мав права нараховувати проценти за користування кредитом після спливу строку Договорів, отже такі позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором понад 27 825 грн, а саме у розмірі 64 532 грн є безпідствними та підлягають відмоі у їх задоволенні. Просив задовольнити позовну заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами в загальному розмірі 27 825 гривень. В задоволені решти позовних вимог, відмовити. Допустити поворот виконання заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2023, зарахувати суму 27 825 грн, яка була стягнута на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за поточною позовною заявою як взаєморахунок зустрічних вимог сторін. Стягнути з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 52 278,52 грн, що складаються з сплаченої заборгованості в розмірі 44 996,35 грн та сплаченої основної винагороди приватного виконавця в розмірі 7 282,17 грн стягнутих на підставі виконавчого листа № 357/6446/23 за заочним рішенням та здійснити розподіл судових витрат, зокрема, врахувати сплачений судовий збір за заяву про перегляд заочного рішення.

14.02.2025 за вх. № 8454 судом отримано від позивача відповідь на відзив ( а. с. 62-74 том 2 ).

В судовому засіданні 17.02.2025 представник відповдіача Шинжирбаєв М.Т. позовні вимоги позивача визнав частково, надав посянення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та відповідно просив суд задовольнити позовну заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами в загальному розмірі 27 825 гривень. В задоволені решти позовних вимог, відмовити. Допустити поворот виконання заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2023, зарахувати суму 27 825 грн, яка була стягнута на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за поточною позовною заявою як взаєморахунок зустрічних вимог сторін. Стягнути з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 52 278,52 грн, що складаються з сплаченої заборгованості в розмірі 44 996,35 грн та сплаченої основної винагороди приватного виконавця в розмірі 7 282,17 грн стягнутих на підставі виконавчого листа № 357/6446/23 за заочним рішенням та здійснити розподіл судових витрат, зокрема, врахувати сплачений судовий збір за заяву про перегляд заочного рішення.

В судовому засіданні розгляд справи було відкладено до 13.03.2025 ( а. с. 79-88 том 2 ).

Сторони в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, про що свідчить протокол судового засідання ( 79-88 том 2 ) та Довідка про доставку електронного документу ТОВ «ФК «ЄАПБ» 18.02.2025 ( а. с. 89 ).

В матеріалах справи ( а. с. 72 том 1 ) міститься заявка ТОВ «ФК «ЄАПБ» про отримання процесуальних документів в електронному вигляді.

Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина п`ята статті 14 ЦПК України).

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку.

Інші особи реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в добровільному порядку (частина шоста статті 14 ЦПК України).

Зміст вказаної процесуальної норми свідчить про те, що для цілей ЦПК України офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Вказаний висновок також узгоджується з правовою позицією щодо належного виклику учасника справи засобами електронної пошти, викладеною Верховним Судом у постановах від 01 червня 2022 року у справі № 761/42977/19 (провадження № 61-1933св22) та від 26 жовтня 2022 року у справі № 761/877/20 (провадження № 61-11706св21).

До того ж, в прохальній частині позову зазначено, здійснювати розгляд даної справи за відсутності представника позивача ( а. с. 8 на зворотному листі том 1).

Також, 11.03.2025 за вх. № 12967 від представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 надійшла заява, в якій просив розглядати цивільну справу № 357/6446/23 без участі відповідача та його представника. Відповідач та його представник не заперечують щодо винесення рішення по суті спору без їх участі ( а. с. 90-91 том 2 ).

Крім того, у вказаній заяві зазначено, що сторона відповідача підтримує позицію викладену у відзиві на позовну заяву, просить задовольнити позовну заяву частково, здійснити поворот виконання рішення суду у порядку, що викладено у відзиві на позовну заяву.

Інших заяв та клопотань з боку учасників судового розгляду на адресу суду не надходило.

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів ( ч. 3 ст. 211 ЦПК України ).

В свою чергу, учасники справи скористувалися своїм правом, передбаченим ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

Оскільки сторони по справі висловилися з приводу позовних вимог та були обізнані про дату, час та місце слухання справи,в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи у їх відсутність, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року.

В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, з урахуванням пояснень наданих стороною відповідача в судовому засіданні 17.02.2025, приходить до наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК ЄАПБ» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини.

Встановлено, що 18 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00-2403661 (а.с. 10-11 том 1).

Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених кредитним договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором.

Згідно п.п. 1.2, 1.3 договору, сума кредиту складає 7000,00 (сім тисяч) гривень. Строк дії кредиту 30 (тридцять) днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавця 17 лютого 2021 року або в іншу дату, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку, передбаченому п.п. 1.3.1-1.3.3 цого договору. Графік платежів без врахування передбачених цим договором пролонгацій строку дії кредиту, у розрізі сум та порядку погашення кредиту, сплати нарахованих процентів, визначений додатком № 1 до цього договору. При цьому, у випадку здійснення пролонгацій строку дії кредиту, відповідно до п.п. 1.3.1-1.3.2 договору, новий графік платежів з урахуванням відповідної пролонгації розміщується кредитодавцем в особистому кабінеті на письмову вимогу позичальника.

Сторони вирішили, що нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою здійснюється з першого дня отримання кредиту, але не більше ніж до дев`яностого дня прострочення і застосовується відповідно до умов п. 6.3 договору (п. 1.4.1 договору).

Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання договору становить 684,00% річних. Орєнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає 10990,00 грн.( п. 1.6, п. 1.7 договору ).

Згідно п. 1.9 договору, строк дії цього договору визначається з урахуванням того, що цей договір набирає юридичної сили з дати його підписання обома сторонами та діє відповідно до умов цього договору, а в частині виконання прийнятих зобов`язань до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором і припиняється шляхом їх повного виконання, але в будь-якому разі, не більше 90-та календарних днів, наступних за днем повернення кредиту (з урахуванням всіх пролонгацій), але в будь-якому разі, не більше 90-та календарних днів, наступних за днем повернення кредиту (з урахуванням всіх пролонгацій).

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2 цього договору, для отримання кредиту, Позичальник має зареєструватися на Сайті та мати доступ до Особистого кабінету. Для проходження реєстрації Позичальник має пройти процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підсказками Сайту. Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування Кредитодавцем зі свого початкового рахунку в сумі 7000 грн. на картку Позичальника № НОМЕР_1 , емітовану банком України.

Пунктом 3.2 договору визначено, що у разі несвоєчасного виконання зобов`язань щодо погашення кредиту та/або процентів за цим договором, з моменту виникнення такої прострочки, позичальник сплачує кредитодавцю розмір процентної ставки в день, встановлений п. 1.4 договору, а саме: протягом пільгового періоду з першого по третій день прострочення виконання зобов`язань позичальника, нарахування процентів не здійснюється; з четвертого дня прострочення заборгованості, кредитодавець здійснює коригування заборгованості шляхом відновлення щоденного нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється з першого дня виникнення прострочки, але не більше нід до 90 (дев`яностого) дня прострочення (відповідно до п. 1.4. та п.п. 1.4.1-1.4.2 договору). Незалежно від суми заборгованості по кредиту, проценти нараховуються на початкову суму кредиту, визначену в п. 1.2. договору, протягом строку визначеного договором; розрахунок процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Відповідно до п.п. 7.2 кредитного договору, позичальник підтверджує, що йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 року, ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ознайомлений з правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Качай Гроші», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись правил.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.п. 7.10 та п. 8 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

18 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання позики № /1 (а.с. 25 том 1).

Договір позики підписано шляхом підписання акцепту оферти від 18 січня 2021 року на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № від 18 січня 2021 року та отримання кредиту, згідно заявки анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника (а.с. 24 том 1).

Згідно договору позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту, основними умовами кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту 3000,00 грн.; строк користування кредитом 30 днів; строк дії договору три роки; відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом, за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; річна відсоткова ставка 638,75% за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; загальна вартість кредиту у грошовому вираження становить 1575,00 грн. за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75% за умови наленого виконання умов договору та відсутності пролонгації; номінальна відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовується у випадках, передбаченими правилами; номінальна річна відсоткова ставка 638,75% застосовується у випадках передбаченими правилами; загальна вартість кредиту у грошовому вираження становить 1575,00 грн. при використанні номінальної відсоткової ставки; реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75% при використанні номінальної відсоткової ставки; максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов договору; максимальна річна відсоткова ставка 1277,5% застосовується за умови неналежного виконання умов договору; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 3150,00 грн. за умови неналежного виконання умов договору; реальна річна процентна ставка за кредитом становить 1277,5% за умови неналежного виконання умов договору.

Всі інші умови які визначають порядок і умови надання товариством грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов договору та електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між товариством і позичальником, викладені у правилах, з якими ознайомився позичальник до укладення договору, та які є невід`ємною частиною договору (оферти та акцепту оферти).

Підписуючи договір позики позичальник підтвердив, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», товариством йому надана. Акцептуючи оферту, позичальник підтвердив отримання пояснень товариства з метою забезпечення позичальнику можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану.

11 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /375889 (а.с. 39-40 том 1).

Згідно п. 1.1 договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 2000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 12.03.2021 року (п. 1.2. договору). Строк дії договору починається з моменту його укладення, відповідно до вимог ЗУ «Про електронну комерцію».

За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу. Тип процентної ставки фіксований (п. 1.3 цього договору ).

Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (п. 1.4 договору).

Невід`ємною частиною цього договору, є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства (п. 1.5 вказаного договору).

Відповідно до п. 1.6 договору, клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно з п.п. 2.1-2.3 п. 2 кредитного договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок товариства у строк, встановлений договором. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 4.3 договору, у разі, якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений в п. 1.2 договору, та/або в додатку до цього договору, проценти, передбачені в п. 1.3 договору, продовжують нараховуватися за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яносто) календарних днів, починаючи з дня укладення договору.

Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

30 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 736404346 (а.с. 51-53 том 1).

Відповідно до п. 1.1 договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога».

Кредит надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту позичальником. У випадку надання кредиту не в день укладання договору, загальний строк надання кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту (п. 1.2 договору).

Сторони погодили, що встановлений в п. 1.2. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом оплати ним протягом дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом, за умови якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем позичальника або шляхом активації позичальником в особистому кабінеиі чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця функції продовження строку дисконтного періоду (п. 1.3).

За користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавця проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: п.п. 1.4.1, виключно на період строку, визначеного в п. 1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 622,20% річних, що становить 1,70% від суми кредиту за кожний день користування ним.

Відповідно п.п. 1.4.2 п. 1.4 договору, за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.3 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 622,20 % річних, що становить 1,70% в дкеь від суми кредиту за кожний день користування ним. У разі сукупного продовження дисконтного періоду на строк, що дорівнює чи більше ніж 31 та 46 днів від дати закінчення вказаного в п. 1.2 договору строку, позичальнику може бути надано додаткову знижку від індивідуальної процентної ставки, що розраховується в порядку передбаченому правилами постійно діючої програми «Рівні лояльності» кредитодавця, які розміщені на сайті кредитодавця. Станом на дату укладення цього договору, позичальнику присвоєний 0 рівень лояльності, що не може бути змінено (переглянуто) до моменту повного виконання договору.

Позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня дисконтного періоду (в термін платежу), з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.3 договору, оплатити всі фактично нараховані на термін платежу проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду.

З наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавця проценти з розрахунку 841,80 % річних, що становить 2,30% в день від суми кредиту за кожень день користування ним (п.п. 1.7.2 п. 1.7 договору).

Проценти, в розмірі визначеними пунктами 1.4 та 1.7.2 договору, нараховуються за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання кредиту та до дня фактичного повернення суми кредиту позичальником (п. 1.8 договору).

Відповідно до п. 2.11, пп. 2.1.1.1. кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим договором.

Згідно п. 3.3 договору, за порушення позичальником строків повернення кредиту та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені договором, кредитодавець має право стягнути з кредитодавця пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяли у період прострочення, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) нархована за порушення позичальником зобов`язань за дним договором, не може перевищувати половину суми кредиту, одержаної позичальником за даним договором.

Кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим договором.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно частиною 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3).

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі N 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі N 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року N 127/33824/19.

Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( п. 1 ст. 530 ЦК України).

Крім того, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язанні настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, якою відповідно до ч. 3. ст. 549 ЦК України є пеня.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежного виконання).

Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість ним виконання свого грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних cиcтeм, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладання відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

В пункті 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частина перша стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (частина сьома стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта і цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором.

Позичальник зобов`язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані їй позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Наведене вище, у свою чергу свідчить про належне укладення кредитних договорів шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.

Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16 грудня 2020 року у справі N 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України "Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі N 524/5556/19 та від 10 червня2021 року у справі N 234/7159/20.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18).

Отже, сторонами було досягнуто згоду щодо всіх істотних умов зазначених кредитних договорів, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження№ 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20) від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20 (провадження № 61-154св21). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Такої правової позиція дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17 січня 2022 року в справі № 234/7723/20, провадження № 61-6379св21.

Отже, відповідач підписуючи вищевказані кредитні договори, прийняв та погодився з їх умовами.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

22.12.2022 року між ТОВ «Качай Гроші» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 22122022/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Качай Гроші» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Качай Гроші» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 15-17 том 1).

Згідно п.п. 2.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами, згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Згідно п.п. 2.2. договору факторингу, з дати відступлення прав вимоги, клієнт nepecтає бути стороною за укладеними кредитними договорами, а фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами, згідно реєстру боржників та набуває всіх прав за ним.

Згідно з п.п. 4.2.1 договору факторингу, протягом 30 (тридцять) робочих днів з дати укладення даного договору, за умови оплати клієнту суми фінансування, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі зазначеній у п. 3.1 цього договору, передати фактору документи, що підтверджують права вимоги, шляхом підписання з фактором акту прийому передачі документації, за формою, погодженою в додатку № 4 до даного договору.

Відповідно до п. 4.2.2 договору факторингу, ТОВ «Качай Гроші» зобов`язується протягом десяти робочих днів з дати відступлення права вимоги, повідомити боржників, про відступлення права вимоги та про передачу персональних даних боржників, а також надати інформацію про нового кредитора (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, місцезнаходження, інформацію для здійснення зв`язку - номер телефону, адресу, адресу електронної пошти), у cnoci6, передбачений чинним законодавством та кредитним договором, в тому числі, але не виключно шляхом надіслання повідомлення на електронну пошту боржників, яка була ними вказана при отриманні кредиту, шляхом направлення смс-повідомлень боржникам, а також шляхом розміщення відповідної інформації в особистому кабінеті боржника.

Відповідно до реєстру боржників від 22.12.2022 до договору факторингу № 22122022/2 від 22.12.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22960,00 грн, з яких: 7000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 15960,00 грн сума заборгованості за звичайними відсотками; 00,00 грн сума заборгованості за простроченими відсотками (а.с. 19 том 1).

Згідно п.п. 4.9 договору факторингу, у випадку, якщо з моменту переходу до фактора права вимоги, клієнт отримав від боржників/Державної виконавчої служби/приватних виконавців/страхової компанії, будь-яку суму грошових коштів в погашення заборгованості боржників, клієнт зобов`язаний перерахувати вказану суму фактору. Суми платежів перераховуються один раз на тиждень на рахунок фактора, вказаний в розділі 13 даного договору, згідно реєстру за формою додатка № 3.

Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 22.12.2022 позивач зазначає, що ним не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 00-2403661 в розмірі 22960,00 грн, про що свідчить розрахунок заборгованості (а.с. 20 том 1).

22 червня 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 22/06-22, у відповідності до умов якого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 30-32 том 1).

Згідно п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в і розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Згідно п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками, акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.1.7 договору факторингу, на день укладення цього договору право вимоги, яке відступається за цим договором, не перебуває в заставі, дійсно має місце заборгованісті боржників перед клієнтом, і ця заборгованість виникла на законних підставах (незалежно від наявності факту прострочки зобов`язань з боку боржників, але за наявності законних підстав для стягнення заборгованості), що вона повністю не погашена, не прощена, не стягнена, а також, що права вимоги повернення заборгованості по боржникам не відступлені клієнтом третім особам, клієнтом не укладено угод про заміну зобов`язань по поверненню такої заборгованості іншими зобов`язаннями.

Відповідно до п. 1.3 договору факторингу, ТОВ «Інфінанс» зобов`язується протягом десяти робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію, передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ», у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.

Відповідно до Реєстру боржників від 22.06.2022 до договору факторингу № 22/06-22 від 22.06.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 43582,50 грн, з яких: 3000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 40582,50 грн сума заборгованості за відсотками; 00,00 грн сума заборгованості за пенею (а.с. 34 том 1).

Згідно п. 3.9 договору факторингу, у разі отримання коштів від боржників, органів Державної виконавчої служби, приватних виконавців, в рахунок погашення заборгованості після дати підписання цього договору, клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок фактора, вказаний в розділі 10 даного договору.

Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення існуючої заборгованості.

Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості на ні рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 26.02.2022 позивач зазначав, що ним не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики № в розмірі 43582,50 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 35 том 1).

08 грудня 2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 08122021, у відповідності до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Гоуфінгоу» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 42-43 том 1).

Згідно п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Згідно п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Відповідно до п. 1.3 договору факторингу, ТОВ «Гоуфінгоу» зобов`язується протягом десяти робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію, передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ», у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.

Відповідно до реєстру боржників від 08.12.2021 до договору факторингу № 08122021 від 08.12.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 8000,00 грн, з яких: 2000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 6000,00 грн сума заборгованості за відсотками; 00,00 грн сума заборгованості за пенею (а.с. 45 том 1).

Згідно п. 3.9 договору факторингу, у разі отримання коштів від боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості після дати підписання цього договору, клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок фактора, вказаний в розділі 10 даного договору.

Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 08.12.2021, позивач зазначав, що ним не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ«ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № /375889 в розмірі 8000,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 46 том 1).

Відповідно до реєстру боржників № 123 від 02.03.2021 до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідачаза кредитним договором № 736404346.

20 жовтня 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ«ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги (а.с. 54-55 том 1).

Згідно п. 2.1 договору факторингу, згідно умов договору, клієнт зобов`язуєтьсявідступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а факторзобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 2.2 договору факторингу, сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимог, кожен наступний реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не замінює попередній.

Згідно п. 4.1 договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у додатку до договору.

Згідно п. 5.1.10 договору факторингу ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується протягом десяти робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію, передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений кредитним договором та вимогами чинного законодавства.

Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до договору факторингу№ 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17814,50 грн, з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 12814,50 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 56 том 1).

Згідно п. 3.9 договору факторингу, у разі отримання коштів від боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості після дати підписання договору, клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок фактора, вказаний в розділі 10 даного Договору.

Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Згідно п. 5.1.3 договору факторингу, ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується перерахувати на банківський рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», будь-які грошові кошти, отримані від боржників на виконання ними своїх зобовязань за кредитними договорами, право вимоги за якими відступлено фактору, після передачі права вимоги до фактора.

Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Відповідно до п. 4.2 кредитного договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством (заснованих як на першому договорі, так і на всіх наступних договорах, інших договорах і угодах, які будуть укладені між відповідачем та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» у майбутньому) в якості електронного підпису позичальника буде використовуватись логін особистого кабінету та пароль особистого кабінету.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21.10.2022, позивач, як зазначалося останнім, не здійснював нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАПБ" за кредитним договором № 736404346 в розмірі 17814,50 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості (а.с. 57 том 1).

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1 ст. 517 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 р. у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

Отже, ознаками договору факторингу є: 1) фактор (новий кредитор) надає послуги з фінансування діяльності клієнта (первісний кредитор) шляхом надання в його розпорядження коштів; 2) такі послуги надаються за винагороду у вигляді здійснення клієнтом (первісний кредитор) відповідної плати послуг фактора (новий кредитор); 3) грошові кошти передаються в рахунок грошової вимоги клієнта (первісного кредитора) до третьої особи (боржника).

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги. Порушення вимог до форми, змісту, суб`єктного складу договору факторингу відповідно до статті 203 ЦК України зумовлює його недійсність.

Таким чином, за договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти.

Такий правовий висновок Верховний Суд виклав у постановах: від 14 лютого 2018 року у справі № 756/668/15-ц (провадження № 61-153св18) та від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18). Підстав відступити від зазначеного висновку судом не встановлено.

Враховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу, який прийняв права вимоги до боржників, в тому числі до відповідача, останній не повернув,загальна заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитними договорами ( 4 ) складає 92 357,00 грніз яких: за кредитним договором № 00-2403661 в розмірі 22960,00 грн, за договором позики № в розмірі 43582,50 грн, за кредитним договором № /375889 в розмірі 8000,00 грн, за кредитним договором № 736404346 в розмірі 17814,50 грн, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає із загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Дослідивши наявні у матеріалів справи докази, суд дійшов обґрунтованого висновку, який не спростовано відповідачем, а навпаки підтверджено його представником, що вищевказані кредитні договори укладено та підписано відповідачем ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Тобто, належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами вищевказаних кредитних договорів.

Оскільки представник відповідача не заперечував проти укладення ОСОБА_1 вищевказаних договорів, за умовами яких останній отримав кошти, а саме: за договором № 00-2403661 від 18.01.2021 у розмірі 7000 грн, за договором позики № від 18.01.2021 у розмірі 3000 грн, за договором № /375889 від 11.02.2021 у розмірі 2000 грн та за договором № 736404346 від 30.12.2020 в розмірі 5000 грн, то такі вимоги позивача в цій частині є такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за вищевказаними договарами, то оскільки відповідач ( його представник ) частково визнав такі вимоги, а саме: за договором № 00-2403661 від 18.01.2021 у розмірі 4200 грн, за договором позики № від 18.01.2021 у розмірі 1575 грн, за договором № /375889 від 11.02.2021 у розмірі 2500 грн та за договором № 736404346 від 30.12.2020 в розмірі 2550 грн, то такі вимоги позивача в цій частині є такими, що також підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача в іншій частині стягнення заборгованості за відсотками за вищевказаними договорами, а саме: за договором № 00-2403661 від 18.01.2021 у розмірі 11 760 грн ( позивач просив стягнути 15 960 грн 4200 грн визнав відповідач ), за договором позики № від 18.01.2021 у розмірі 39 007 грн ( позивач просив стягнути 40 582,50 грн 1575 грн визнав відповідач ), за договором № /375889 від 11.02.2021 у розмірі 3500 грн ( позивач просив стягнути 6000 грн 2500 грн визнав відповідач )та за договором № 736404346 від 30.12.2020 в розмірі 10 264,50 грн( позивач просив стягнути 12 814,50 грн 2 550 грн визнав відповідач ), то з цього приводу суд зазначає про таке.

Так, таке заперечення з боку відповідача ( його представника ) обгрунтоване тим, що позивач фактично не мав права нараховувати проценти за користування кредитом після спливу строку Договорів.

Згідно з ч. 1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Отже, суд звертає увагу, що між позивачем та відповідачем було укладено Кредитні договори, умовами яких передбачені та встановлені відсотки за користування кредитними коштами, з чим погодився відповідач підписуючи вказані договори (з усіма їх умовами).

До того ж, в правових позиція Верховного Суду зазначено про відсутність підстав для визнання договорів недійсними, зокрема, пунктів договору щодо нарахування процентів за користування кредитом та відсутність порушень зі сторони кредитодавця вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», які укладені відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», що відображено в постановах від 12.01.2022р. у справі № 524/5556/19, від 07.10.2020 р. у справі № 127/33824/19, від 09.09.2020 р.у справі № 732/670/19, від 28.04.2021 р. у справі № 234/7160/20, від 10.06.2021 р. у справі № 234/7159/20, від 18.06.2021 р. у справі № 234/8079/20.

Волевиявлення сторони щодо підписання договору свідчить, що особа, яка погоджується укласти договір, отримала всі необхідні відомості для прийняття рішення про погодження умов договору.

Згідно ч. 1, 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори з споживачем умови, які є несправедливими. Однак, умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що ним під сумнів не ставиться. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд дійшов до висновку, що спірні договори укладені у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23.10.2019 року у справі № 723/304/16-ц зазначає, що правовий висновок щодо нарахування та стягнення процентів від суми позики після спливу строку кредитування викладено у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Зокрема, зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 263/8216/20 (провадження № 61-9100св21) зазначено, що: «цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання».

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини 1 статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини 2 статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини 1 статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16, провадження № 12-142гс19, від 03 листопада 2020 року у справі № 921/315/18.

У постановах великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 2024494/16-ц та від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15 зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, умовами кредитного договору № 00-2403661 від 18 січня 2021 передбачено, що сума кредиту складає 7000,00 (сім тисяч) гривень. Строк дії кредиту 30 (тридцять) днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавця 17 лютого 2021 року або в іншу дату, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку, передбаченому п.п. 1.3.1-1.3.3 цого договору.

Сторони вирішили, що нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою здійснюється з першого дня отримання кредиту, але не більше ніж до дев`яностого дня прострочення і застосовується відповідно до умов п. 6.3 договору (п. 1.4.1 договору).

Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання договору становить 684,00% річних. Орєнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає 10990,00 грн. ( п. 1.6, п. 1.7 договору ).

Згідно п. 1.9 договору, строк дії цього договору визначається з урахуванням того, що цей договір набирає юридичної сили з дати його підписання обома сторонами та діє відповідно до умов цього договору, а в частині виконання прийнятих зобов`язань до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором і припиняється шляхом їх повного виконання, але в будь-якому разі, не більше 90-та календарних днів, наступних за днем повернення кредиту (з урахуванням всіх пролонгацій), але в будь-якому разі, не більше 90-та календарних днів, наступних за днем повернення кредиту (з урахуванням всіх пролонгацій).

Пунктом 3.2 договору визначено, що у разі несвоєчасного виконання зобов`язань щодо погашення кредиту та/або процентів за цим договором, з моменту виникнення такої прострочки, позичальник сплачує кредитодавцю розмір процентної ставки в день, встановлений п. 1.4 договору, а саме: протягом пільгового періоду з першого по третій день прострочення виконання зобов`язань позичальника, нарахування процентів не здійснюється; з четвертого дня прострочення заборгованості, кредитодавець здійснює коригування заборгованості шляхом відновлення щоденного нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється з першого дня виникнення прострочки, але не більше до 90 (дев`яностого) дня прострочення (відповідно до п. 1.4. та п.п. 1.4.1-1.4.2 договору). Незалежно від суми заборгованості по кредиту, проценти нараховуються на початкову суму кредиту, визначену в п. 1.2. договору, протягом строку визначеного договором; розрахунок процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Тому, суд не може погодитися з доводами відповідача ( його представника ), що у даному договорі позивачем неправомірно нараховано відсотки після спливу строку кредитування ( строк дії договору 30 днів ), тобто до 17.02.2021.

Тому, враховуючи те, що відповдіач не виконав взяті на себе зобов`язання, не повернув кредит, враховуючи умови договору, позивач мав право нараховувати відсотки не більше 90 днів з дати прострочення за стандартною процентною ставкою, а тому суд погоджується з доводами позивача, що останній має заборгованість зі сплати процентів в розмірі 15 960 грн, про що також відображено у детальному розрахунку, який було надано з боку позивача ( а. с. 169-170 том 1), в якому відображено нарахування відсотків з боку позивача за період строку дії кредиту ( 30 днів ), а також за період 90 днів, що передбачено умовами вказаного договору, з чим погодився відповідач при його укладанні.

Оскільки за договором № 00-2403661 від 18.01.2021 позивач просив стягнути заборгованість за відсотками в сумі 15 960 грн, а відповідач визнав лише 4200 грн, то підлягає стягненню з відповідача окрім суми, яку визнав останній й інша частина нарахованих відсотків з боку позивача у розмірі 11 760 грн, яку не визнав відповідач.

Так, за умовами кредитного договору № /375889 від 11 лютого 2021 року, товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 2000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 12.03.2021 року (п. 1.2. договору). Строк дії договору починається з моменту його укладення, відповідно до вимог ЗУ «Про електронну комерцію».

За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу. Тип процентної ставки фіксований (п. 1.3 цього договору ).

Згідно з п.п. 2.1-2.3 п. 2 кредитного договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок товариства у строк, встановлений договором. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 4.3 договору, у разі, якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений в п. 1.2 договору, та/або в додатку до цього договору, проценти, передбачені в п. 1.3 договору, продовжують нараховуватися за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яносто) календарних днів, починаючи з дня укладення договору.

Тому, враховуючи те, що відповдіач не виконав взяті на себе зобов`язання, не повернув кредит, враховуючи умови договору, позивач мав право нараховувати відсотки не більше 90 днів з дати прострочення, де клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу, тип процентної ставки фіксований, але не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору, що передбачено умовами вказаного договору, з чим погодився відповідач при його укладанні, тому суд погоджується з доводами позивача, що останній має заборгованість за відсотками в розмірі 6000 грн, згідно умов договору, оскільки сума нарахованих відсотків за користування кредитом, строк на який надано кредит ( 30 днів ) становаить 1500 грн, що відображено у Додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № /375889 від 11.02.2021 та не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору ( 120 календарних днів 4 місяці по 1500 грн = 6000 грн ).

Оскільки за договором фінансового кредиту № /375889 від 11.02.2021 позивач просив стягнути заборгованість за відсотками в сумі 6000 грн, а відповідач визнав лише 2500 грн, то підлягає стягненню з відповідача окрім суми, яку визнав останній й інша частина нарахованих відсотків з боку позивача у розмірі 3500 грн, яку не визнав відповідач.

Судом, також враховано приклади розгляду аналогічних справ згідно з практикою Київського апеляційного суду, зокрема, у справі № 357/16618/23 ( постанова від 22.01.2025 ).

Згідно з умовами кредитного договору № 736404346 від 30 грудня 2020 року, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога».Кредит надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту позичальником. У випадку надання кредиту не в день укладання договору, загальний строк надання кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту (п. 1.2 договору).

Сторони погодили, що встановлений в п. 1.2. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом оплати ним протягом дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом, за умови якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем позичальника або шляхом активації позичальником в особистому кабінеиі чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця функції продовження строку дисконтного періоду (п. 1.3).

За користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавця проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: п.п. 1.4.1, виключно на період строку, визначеного в п. 1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 622,20% річних, що становить 1,70% від суми кредиту за кожний день користування ним.

Відповідно п.п. 1.4.2 п. 1.4 договору, за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.3 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 622,20 % річних, що становить 1,70% в день від суми кредиту за кожний день користування ним. У разі сукупного продовження дисконтного періоду на строк, що дорівнює чи більше ніж 31 та 46 днів від дати закінчення вказаного в п. 1.2 договору строку, позичальнику може бути надано додаткову знижку від індивідуальної процентної ставки, що розраховується в порядку передбаченому правилами постійно діючої програми «Рівні лояльності» кредитодавця, які розміщені на сайті кредитодавця. Станом на дату укладення цього договору, позичальнику присвоєний 0 рівень лояльності, що не може бути змінено (переглянуто) до моменту повного виконання договору.

Позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня дисконтного періоду (в термін платежу), з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.3 договору, оплатити всі фактично нараховані на термін платежу проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду.

З наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавця проценти з розрахунку 841,80 % річних, що становить 2,30% в день від суми кредиту за кожень день користування ним (п.п. 1.7.2 п. 1.7 договору).

Проценти, в розмірі визначеними пунктами 1.4 та 1.7.2 договору, нараховуються за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання кредиту та до дня фактичного повернення суми кредиту позичальником (п. 1.8 договору).

Відповідно до п. 2.11, пп. 2.1.1.1. кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим договором.

В постанові Верховного Суду від 14.02.2024 у справі № 911/94/23 зазначено, що договір, який є обов`язковим для його сторін, містить в собі погоджені ними умови, на яких сторони домовилися реалізувати свої права та обов`язки, тобто виконати свою частину зобов`язання. Кожна зі сторін у зобов`язанні після узгодження своєї волі, вираженої у формі договору, має розумні сподівання добросовісного дотримання і виконання домовленостей з боку іншої сторони. Водночас зобов`язання, невиконане боржником перед кредитором у повному обсязі протягом строку дії договору, продовжує своє існування до його повного і належного виконання або ж припинення в регламентований договором спосіб, якщо інше не визначено таким договором або законом. Верховний Суд наголошує, що таке невиконане зобов`язання має виконуватися або припинятися на вже погоджених сторонами у договорі умовах, незважаючи на визначений строк дії такого договору. Закінчення строку дії договору не дає сторонам права відійти від узгоджених в угоді умов, на яких має бути досягнута мета правовідношення, та діяти на свій власний розсуд.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.01.2022 у справі №910/17048/17 зазначила, що нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів.

Враховуючи те, що відповдіач не виконав взяті на себе зобов`язання, не повернув кредитні кошти, продовжує користуватися, враховуючи умови вказаного договору, суд погоджується з доводами позивача, що останній має заборгованість зі сплати процентів в розмірі 12 814,50 грн, про що також відображено у розрахунку заборгованості, який було надано з боку позивача ( а. с. 164-165, 166-167 том 1), в якому відображено нарахування відсотків за період з 30.12.2020 ( дата видачі кредиту ) по 28.04.2021 ( кінцева дата розрахунку ) та відповідно проценти ( суми за кожен день ), за вказаний період розраховані у відповідності до вищезазначених умов договору, які були підписані відповідачем, тобто останнім погоджено з усіма його умовами.

До того ж, з розрахунку заборгованості ( а. с. 164-165 том 1 ) вбачається, що відповідачем було сплачено 17.02.2021 ( один раз ) проценти в розмірі 15 грн, що не спростовано з боку останнього, що в свою чергу свідчить про те, що відповідач погодився з умовами зазначеного кредитного договору № 736404346 від 30 грудня 2020 року.

В свою чергу, суд звертає увагу, що не згода відповідача із розрахунком заборгованості не позбавляє його можливості, на підтвердження своїх доводів, надати свій контррозрахунок.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 07.06.2023 року у справі № 234/3840/15.

У вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що непогодження ( незгода ) з розрахунком, наданим позивачем, не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

Тому, оскільки за договором № 736404346 від 30.12.2020 позивач просив стягнути заборгованість за відсотками в сумі 12 814,50 грн, а відповідач визнав лише 2 550 грн,то підлягає стягненню з відповідача, окрім суми, яку визнав відповідач й інша частина нарахованих відсотків з боку позивача у розмірі 10 264,50 грн, яку не визнав останній.

Щодо укладеного договору про надання позики № від 18.01.2021, основними умовами кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту 3000,00 грн; строк користування кредитом 30 днів; строк дії договору три роки; відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом, за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; річна відсоткова ставка 638,75% за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; загальна вартість кредиту у грошовому вираження становить 1575,00 грн. за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75% за умови наленого виконання умов договору та відсутності пролонгації; номінальна відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовується у випадках, передбаченими правилами; номінальна річна відсоткова ставка 638,75% застосовується у випадках передбаченими правилами; загальна вартість кредиту у грошовому вираження становить 1575,00 грн. при використанні номінальної відсоткової ставки; реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75% при використанні номінальної відсоткової ставки; максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов договору; максимальна річна відсоткова ставка 1277,5% застосовується за умови неналежного виконання умов договору; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 3150,00 грн за умови неналежного виконання умов договору; реальна річна процентна ставка за кредитом становить 1277,5% за умови неналежного виконання умов договору.

Позивач зазначав, що з моменту отримання прав вимоги до відповідача, а саме з 26.02.2022 позивачем не здійснювалось жодних нарахувань штрафних санкцій.

Зазначене підтверджується і договором факторингу № 22/06-22 від 22.06.2022 ( а. с. 30-32 том 1 ), актом прийому-передачі Реєстру боржників ( а. с. 33 том 1 ) та Витягом з реєстру боржників ( а. с. 34 том 1).

З Витягуз реєстру боржників вбачається, що ТОВ «Інфінанс», яке відступило право вимоги позивачу, боржник ОСОБА_1 має заборгованість за договором позики № в розмірі 43 582,50 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу 3000 грн; сума заборгованості за відсотками 40 582,50 гривень.

Отже, за умовами договору позики № від 18.01.2021 надавався кредит в розмірі 3000 грн строком на 30 днів, процентна ставка 1,75% в день.

Оскільки умовами договору не передбачена пролонгація, сторона позивача не довела, що між сторонами укладалися додаткові угоди, суд погоджується з доводами відповідача, що нарахування відсотків за користування кредитом після спливу строку договору № від 18.01.2021, є безпідставним.

З урахуванням умов вищевказаного кредитного договору, суд погоджується, що за користування коштами, які були отримані відповідачем у позику, останній повинен був за їх строк користування ( строк користуваня кредитом 30 днів ) сплати проценти у розмірі 1 575 гривень.

Тому, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за договором позики № від 18.01.2021 у розмірі 40 582,50 грн є такими, що підлягають частковому задоволенню та з останнього підлягають стягненню відсотки у розмірі 1 575 гривень.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є такими, що підлягають частковому задоволенню та з останнього підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 53 349,50 гривень, а саме: за кредитним договором № 00-2403661 в розмірі 22 960 гривень, з яких: 7000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 960 грн заборгованість за відсотками; за договором позики № в розмірі 4575 гривень, з яких: 3000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 575 грн заборгованість за відсотками; за кредитним договором № /375889 в розмірі 8000 гривень, з яких: 2000 - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6000 грн заборгованість за відсотками; за кредитним договором № 736404346 в розмірі 17 814,50 гривень, з яких: 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 814,50 грн заборгованість за відсотками.

Встановлено, що на підставі виконавчого листа № 357/6446/23, який виданий 05.12.2023, приватним виконавцем Виконавчого округу Київської області Ніколаєнко Ігорем Романовичем до скасування заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснено стягнення, залишок нестягненої суми за виконавчим документом становить 22 219,35 грн, сума стягненої винагороди приватного виконавця 7 282,17 грн, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 31.01.2025 ( а. с. 59-60 том 2 ).

Отже, на користь позивача наразі стягнуто 72 821,65 грн ( за виконавчим листом підлягала стягненню загальна сума 95 041 грн 22 219,95 грн залишок нестягнутої суми за виконавчим документом ).

Звертаючись з відзивом на позовну заяву, відповідач ( його представник ) просив здійснити поворот виконання заочного рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він:1) закриває провадження у справі;2) залишає позов без розгляду;3) відмовляє в позові повністю;4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 444 ЦПК України якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він:1) закриває провадження у справі;2) залишає позов без розгляду;3) відмовляє в позові повністю;4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем ( ч. 6 ст. 444 ЦПК України ).

Згідно з ч. 9 ст. 444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Отже, поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 року №13-рп/2011, зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання рішення полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Тому суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнені кошти за скасованим судовим рішенням у разі відсутності обмежень, установлених законом.

Подібні висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 336/9595/14 (провадження № 61-14640сво18), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 569/15646/16-ц (провадження № 14-375цс19) та постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2022 року у справі № 405/3788/19 (провадження № 61-826св22).

Повернення набутого на підставі скасованого рішення має відбуватися через поворот виконання рішення, а не через повернення безпідставно набутого майна (кондикцію) (ВС КЦС, справа № 592/12956/21 від 22.03.2023 р.).

Відтак, поворот виконання рішення це повернення сторін виконавчого провадження в первісне становище у зв`язку із скасуванням виконаного рішення суду з метою поновлення їхніх прав.

За своєю суттю поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням (постанова Великої палати Верховного Суду 04.09.2019 року у справі №569/15646/16-ц).

Оскільки приватним виконавцем в межах виконавчого провадження № 74446894 було стягнуто 72 821,35 грн, однак, судове рішення в межаї якого приватним виконавцем було стягнуто з відповідача суму скасовано, проте стягненню для погашення заборгованості відповідача перед позивачем за вищевказаними договорами є сума в розмірі 53 349,50 гривень, то підлягає поверненню стягнута сума коштів для погашення заборгованості за кредитними договорами в сумі 19 472,15 гривень ( 72 821, 35 грн 53 349,50 грн ) на користь відповідачав порядку повороту виконання судового рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2023 року.

Стосовно стягнення з позивача на користь відповідача сплаченої основної виногороди приватного виконавця в розмірі 7 282,17 грн, про що зазначав представник відповідача у відзиві на позов, то така сума не підлягає стягненню з позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», виходячи з наступного.

Поворот виконання рішення суду, як спосіб захисту майнових прав боржника (відповідача), передбачає повернення йому стягувачем (позивачем) лише тих грошових коштів, які були ним безпосередньо одержані за скасованим в подальшому рішенням суду.

Стягнуті в процесі виконання рішення суду витрати виконавчого провадження не є грошовими коштами, які були стягнуті з боржника за рішенням суду, а є коштами виконавчого провадження, які не підлягають поверненню в порядку повороту виконання рішення суду.

За змістом ч. 2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

За змістом частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2018 року у справі №921/16/14-г/15).

Відтак, у задоволенні вимог заяви ( про що просив представник відповідача у відзиві ) в частині повернення ОСОБА_1 грошової суми в розмірі 7 282,17 грн, яка була стягнута як витрати виконавчого провадження в порядку виконання судового рішненя ( виногорода приватного виконавця ), слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Вимоги позивача в частині стягнення витрат в розмірі 1342,00 гривень пов`язані з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів не підлягають задоволенню, так як документи, що свідчать про оплату таких витрат, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо), суду не було надано.

Судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом (ст. 1 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно із п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

При зверненні до суду з вказаним позовом, позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» були понесені судові витрати у сумі 2684,00 гривень, які документально підтверджені (а.с. 1 том 1).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а оскільки позов задоволено на 57,76% ( 53 349,50 грн х 100 : 92 357 грн ), судовий збір підлягає до стягненню в розмірі 1 550,27 гривень ( 2684 грн х 57,76% : 100 ).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 16, 203, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 599, 610, 611, 612, 625, 626, 627, 628, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1056-1, 1077, 1081, 1082 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 5, 4, 12, 13, 19, 76, 77, 81,133, 141, 187, 211, 247, 263-265, 274, 353-355, 444 ЦПК України, Законом України «Про електронну комерцію», п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», Законом України «Про судовий збір», суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 00-2403661 в розмірі 22 960 гривень, за договором позики № в розмірі 4575 гривень, за кредитним договором № /375889 в розмірі 8000 гривень, за кредитним договором № 736404346 в розмірі 17 814,50 гривеньта судовий збір у сумі 1550,27 гривень, загалом 54 899,77 гривень ( п`ятдесят чотири тисячі вісімсот дев`яносто дев`ять гривень сімдесят сім копійок ).

В решті вимог, - відмовити.

Допустити поворот виконання заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2023 року по справі № 357/6446/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором№ 00-2403661 в розмірі 22 960 гривень, за договором позики № в розмірі 43 582,50 гривень, за кредитним договором № /375889 в розмірі 8000 гривень, за кредитним договором № 736404346 в розмірі 17 814,50 гривень та судовий збір у сумі 2 684, загалом 95 041 ( дев`яносто п`ять тисяч сорок одна ) гривень.

Зарахувати суму 54 899,77 гривень, яка була стягнута на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у рахунок погашення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поточною позовною заявою як взаєморахунок сторін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 грошову суму 17 921,88 гривень ( сімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять одна гривня вісімдесят вісім копійок), стягнутих на підставі виконавчого листа № 357/6446/23в порядку повороту виконання судового рішенняБілоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, , реквізити ІВАN № НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк»);

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт, серія НОМЕР_4 , виданий 25.09.2012 року).

Повний текст судового рішення складено 13 березня 2025 року.

Суддя О. І. Орєхов