Справа № 646/1484/24
№ провадження 2/646/601/2025
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні клопотань

11.03.25 м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Благої І.С.,

за участі секретаря судового засідання Волікової Д.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представниці третьої особи Вірич М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», третя особа: Північно-східне міжрегіональне управління державної служби з питань праці про поновлення права на отримання роботи у зв`язку з відмовою у прийнятті на роботу,-

встановив:

В провадженні Червонозаводського районного суду м.Харкова перебуває вищевказана цивільна справа.

Позовними вимогами ОСОБА_1 є поновлення його права на отримання роботи для забезпечення гідних умов існування та утримання неповнолітньої дитини, а також здійснення гарантований державою правовий захист від необгрунтованої/незаконної відмови у прийнятті на роботу, а також сприяння у збереженні/отриманні роботи.

Позовні вимоги обгрунтовні тим, що 07.02.2024р та 08.02.2024р позивач намагався по направленню від державної служби зайнятості №0010002 від 07.02.2024р працевлаштуватися на робоче місце до відповідача у його Харківську міську філію. Напередодні візиту до філії відповідача працівник служби зайнятості отримав під час телефонної розмови зі співробітником відповідача підтвердження наявності вакансій електрогазозварників. Крім того, позивач телефонував зі службового внутрішнього телефону та отримав таке ж підтвердження. Але при зустрічі відповідач категорично відмовлявся брати відповідача на роботу та зазначив що у зверненні немає підпису, хоча цей документ був роздрукований з електронної пошти, тому не можливо роздрукувати електронний підпис. Позивач пояснив це співробітнику відповідача, але йому все одно було відмовлено у працевлаштуванні. Наступного дня позивач отримав у службі зайнятості вищевказане направлення у паперовому вигляді з підписом та знову звернувся до відповідача. Але знову отримав відмову. При цьому відповідач повідомив позивачу неправдиві відомості про відсутність відповідної вакансії. В порушення закону відповідачем у графі для підпису керівника було проставлено не підпис керівника відповідача ОСОБА_4 , а невідомої особи з прізвищем « ОСОБА_5 », не заповнено дату вчинення дії та не було відокремлено (залишено) собі частину направлення, яка залишається у роботодавця для подальшої передачі державній службі зайнятості. На вимогу виправити порушення відповідач відмовився.

Позивач подав клопотання, яким просить витребувати від Державного центру зайнятості висновок з наступних питань:

-Чи була зареєстрована вакансія № 0010 у системі Державного центру зайнятості?

-Чи надавалося позивачу, ОСОБА_1 , направлення на працевлаштування відповідно до законодавства?

-Чи дотримувався відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України", процедур, передбачених законодавством, при відмові у прийнятті на роботу позивача?

-Чи були порушені норми законодавства України щодо обов`язковості подання форм звітності про вакансії (форма № 3-ПН)?

Цим же клопотанням позивач просить витребувати у Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці висновок з таких питань:

-Чи були порушені норми трудового законодавства України при відмові у прийнятті на роботу позивача, ОСОБА_1 , відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України"?

-Чи дотримувався відповідач процедур, передбачених законодавством України, при відмові у прийнятті на роботу позивача?

-Чи є відмова у прийнятті на роботу позивача обґрунтованою з точки зору чинного трудового законодавства України?

-Чи порушено права позивача на працю, гарантовані Конституцією України та міжнародними конвенціями?

Клопотання обгрунтовано тим, що відповідно до статті 43 ЦПК України суд має право залучати до справи експертів або державні органи для надання висновків, які стосуються предмета справи. У цій справі висновки від Державного центру зайнятості та Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці є необхідними для встановлення фактів порушення трудового законодавства та мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення. Ухвалою від 28.01.2025 суд вже витребував докази від

Державного центру зайнятості щодо вакансії № 0010. Однак для всебічного розгляду справи необхідні також висновки від компетентних органів, які здійснюють нагляд за дотриманням трудового законодавства, зокрема Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці. Відповідно до статті 22 Кодексу законів про працю України забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу. Для встановлення факту порушення цієї норми необхідні висновки компетентних органів, які мають повноваження оцінити дії роботодавця. Конвенції Міжнародної організації праці (МОП), ратифіковані Україною, підкреслюють важливість захисту трудових прав. Зокрема, Конвенція МОП № 111 "Про дискримінацію в галузі праці та занять" забороняє дискримінацію при прийнятті на роботу за ознаками раси, статі, релігії, політичних переконань тощо. Конвенція МОП № 158 "Про припинення трудових відносин за ініціативою роботодавця" передбачає, що роботодавець повинен надавати обґрунтовані причини для відмови у працевлаштуванні. Практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) також підкреслює

важливість захисту трудових прав. У справі "Danilenkov and Others v. Russia" (№ 67336/01) суд зазначив, що держава зобов`язана забезпечувати ефективний захист працівників від порушень трудових прав, включаючи необґрунтовану відмову у працевлаштуванні. Відповідно до статті 235 КЗпП України, у разі необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу роботодавець зобов`язаний виплатити працівнику середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Для встановлення факту необґрунтованої відмови необхідні висновки компетентних органів. Статті 43 та 24 Конституції України гарантують право на працю та забороняють дискримінацію. Відмова у працевлаштуванні без обґрунтованих причин порушує ці конституційні права.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали це клопотання.

Представники відповідача та третьої особи покладалися на розсуд суд.

Дослідивши доводи клопотання, вислухавши учасників справи та перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача.

Згідно з ч.6 ст.56 ЦПК України органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі у справі або брати участь у справі за своєю ініціативою для подання висновків на виконання своїх повноважень. Участь зазначених органів у судовому процесі для подання висновків у справі є обов`язковою у випадках, встановлених законом, або якщо суд визнає це за необхідне.

Отже, залучення таких органів для подання висновків на виконання їх повноважень є правом суду, а не його обов`язком, та повинно вирішуватися з урахуванням предмету спору.

У справі, що розглядається, суд не вважає за необхідне залучати до участі у справі для подання висновку Державний центр зайнятості, який входить до складу Державної служби зайнятості відповідно до Положення про Державну службу зайнятості, яке затверджене Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 16 грудня 2020 року № 2663.

Цим Положенням не передбачено обов`язку цього державного органу подавати до суду такого роду висновки, як, наприклад, це прямо передбачено ст.19 Сімейного кодексу України для органів опіки та піклування при розгляді певної категорії справ.

При цьому, ухвалою суду від 28.01.2025 вже було витребувано з Державного центру зайнятості відомості, які входять до предмету доказування, а саме, відомості щодо підстав реєстрації вакансії № 0010, а також належним чином засвідчені копії відповідних документів (за наявності); відомості про те, чи зверталась Харківська міська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до Державного центру зайнятості з метою зняття інформації про наявність вакансії № 0010, а також належним чином засвідчені копії відповідних документів (за наявності).

Питання ж наявності чи відсутності у діях відповідача порушень трудового законодавства при відмові у прийнятті позивача на роботу є питанням, яке входить до предмету доказування, та на яке має надати відповідь суд у своєму рішенні за результатами розгляду справи.

Так, положеннями ч.1 ст.264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються (ст.124 Конституції України).

Що стосується витребування висновку у третьої особи Північно-Схдного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, то фактично позивач просить цю особу висловити свою правову позицію у справі, що вже було зроблено нею шляхом подання письмових пояснень, в яких також містяться відповіді на запитання позивача, що були ним поставлені у позовній заяві.

Так, у позовній заяві позивач ставив перед третьою особою наступні запитання:

1)чи вважає ця особа відмову відповідача у працевлаштуванні позивача до відповідача законною?

2)чи порушено відповідачем заповнення направлення від державної служби зайнятості №0010002 від 07.02.2024р на працевлаштування на робоче місце до відповідача ХАРКІВСЬКА МІСЬКА ФІЛІЯ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ»(ГАЗМЕРЕЖІ)?

3)у графі керівник підприємства підпис повинен ставити керівник підприємства Яворовський чи хтось інший?

4)чи буде третьою особою надано висновок про дії відповідача щодо порушень ним при зверненні позивача з метою працевлаштування(якщо ні то чому?)?

5)чи є у третьої особи обов`язок нагляду/контролю за дотриманням КЗпП України та чи діє зараз цей кодекс, згідно якого третьою особою обов`язково розглядаються порушення КЗпП України чи якісь статті під час воєнного стану цього кодексу не діють?

У своїх поясненнях третьою особою надано наступні відповіді на вищевказані запитання позивача:

-На перше запитання: «Відповідно до положень статті 22 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, має право вільного вибору серед кандидатів на зайняття робочого місця (посади). Забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу, тобто відмова без будь-яких мотивів або з підстав, що не стосуються кваліфікації чи професійних якостей працівника, або з інших підстав, не передбачених законом. На вимогу особи, якій відмовлено в прийнятті на роботу, власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, зобов`язані письмово повідомити про причину такої відмови, яка має відповідати частині першій цієї статті. Будь-яке пряме або непряме обмеження трудових прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Вимоги щодо віку, рівня освіти, стану здоров`я працівника можуть встановлюватися законодавством. Звертаємо увагу, на те, що Міжрегіональне управління не є органом, який має повноваження прямо визнавати рішення роботодавця законними чи незаконними в юридичному сенсі, оскільки відповідно до положень статті 124 Конституції України це відноситься до компетенції суду. Проте, Державна служба України з питань праці (далі Держпраці) має право здійснювати нагляд і контроль за дотриманням трудового законодавства, включаючи перевірки щодо правомірності дій роботодавця. Це передбачено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05.04.2007 (далі Закон № 877) з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами».

-На друге запитання: «Північно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці не проводився захід державного нагляду (контролю) стосовно зазначеного питання, у зв`язку з чим інформація щодо порушень відсутня».

-На третє запитання: «Наказом Міністерства економіки України № 12384 від 28.08.2023, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.09.2023 за № 1545/40601, серед іншого затверджено форму направлення на працевлаштування, якою визначено, що відповідь про прийняте рішення щодо працевлаштування підписує керівник підприємства, установи, організації, фізична особа-підприємець або уповноважена особа».

-На четверте запитання: «Звертаємо увагу, що відповідно до чинного законодавства України, Державна служба України з питань праці, а також її територіальні органи можуть здійснювати нагляд і контроль за дотриманням законодавства про працю, однак їхні функції обмежуються конкретними повноваженнями, що визначені законодавством. Відповідно до пункту 3 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11.02.2015 (далі Постанова КМУ № 96), основними завданнями Держпраці є: 1) реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб; 2) здійснення комплексного управління охороною праці та промисловою безпекою на державному рівні; 3) здійснення державного регулювання і контролю щодо охорони праці та промислової безпеки у сфері діяльності, пов`язаної з об`єктами підвищеної небезпеки; 4) організація та здійснення державного нагляду (контролю) у сфері функціонування ринку природного газу в частині підтримання належного технічного стану систем, вузлів і приладів обліку природного газу на об`єктах його видобутку та забезпечення безпечної і надійної експлуатації об`єктів Єдиної газотранспортної системи. Ці завдання є ідентичними до завдань Міжрегіонального управління, що передбачені Положенням про Північно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, затвердженим Наказом Державної служби України з питань праці № 173 від 23.09.2022 (далі Положення № 173). Також у своїй діяльності Міжрегіональне управління керується Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Цей Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю). Відповідно до змісту положень статті 1 Закону № 877, державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Відповідно до положень частини 1 та 6 статті 2 Закону № 877 дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Заходи контролю здійснюються органами державного нагляду (контролю) у сфері державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення. Таким чином, проаналізувавши нормативно-правові акти та закони, зокрема якими у своїй діяльності керується Держпраці, а також її територіальні органи, можна прийти до висновку про те, що територіальні органі Держпраці здійснюють, зокрема: контроль і нагляд за дотриманням законодавства про працю та зайнятість населення, перевірку дотримання норм трудового законодавства. Також органи Держпраці мають право проводити інспекційні перевірки та видавати акти, приписи чи інші документи за результатами таких перевірок. Однак вони не уповноважені виносити юридичні висновки, які б могли стосуватися оцінки дій окремих суб`єктів у конкретних правовідносинах. Відповідно до статті 124 Конституції України Правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. Тому органи Держпраці не виконують функцій правосуддя і не можуть підміняти собою судову гілку влади. Таким чином, зважаючи на вищевикладену інформацію зазначаємо, що органи Держпраці, зокрема і Міжрегіональне управління як один з її територіальних органів, не мають повноважень надавати висновки щодо дій Відповідача в контексті порушення трудових прав Позивача при працевлаштуванні. Це пояснюється відсутністю законодавчої норми, яка б наділяла їх такими функціями, та виключною компетенцією суду надавати юридичну оцінку правомірності дій.».

-На п`яте запитання: «Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до Положення № 173 Північно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці є територіальним органом Державної служби України з питань праці, у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства. Реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Відповідно до підпункту 8 пункту 4 Положення № 173, Міжрегіональне управління, відповідно до покладених на нього завдань, здійснює державний контроль за додержанням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи. Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом № 877. Положеннями статті 2 Закону № 877 зокрема визначено, що заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами. Наразі такі особливості визначені статтею 16 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-ІХ від 15.03.2022 (далі Закон № 2136) (зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-IX від 01.07.2022. Відповідно до частини 1 цієї статті, у період дії воєнного стану Держпраці та її територіальні органи можуть здійснювати заходи державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання та фізичними особами, які використовують найману працю, в частині додержання вимог цього Закону, а також з питань виявлення неоформлених трудових відносин та законності припинення трудових договорів. Враховуючи вищевикладене, звертаємо увагу на наступне. Так, у Держпраці та її територіальних органів зберігаються повноваження щодо нагляду та контролю за дотриманням законодавства про працю, включаючи КЗпП України (який діє під час воєнного стану). Проте, нагляд і контроль, як і застосування норм КЗпП України здійснюються з урахуванням обмежень, запроваджених Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Також Міжрегіональне управління бажає додати наступне стосовно предмета позову. 15.02.2024 до Північно-Східного міжрегіонального управління надійшла заява ОСОБА_1 (вхідний № О-217/ПНС-24 від 15.02.2024), в якій він зокрема просив ...розслідувати незаконну відмову в працевлаштуванні до ТОВ ГАЗМЕРЕЖІ електрозварником 07.02.2024 та 08.02.2024 році, коли я звертався до них з направленням на роботу від Служби зайнятості України.... За результатами розгляду даної заяви Міжрегіональне управління повідомило ОСОБА_1 , крім вищезазначеної інформації, зокрема про наступне. «...Також повідомляємо, що згідно з пп. 38 та 40 п. 4 Положення про Міжрегіональне управління, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 23.09.2022 № 173, Міжрегіональне управління, відповідно до покладених на нього завдань, проводить інформаційно-роз`яснювальну роботу з питань, що належать до його компетенції та забезпечує роботодавців і працівників інформацією та роз`ясненнями щодо ефективних засобів дотримання законодавства та запобігання можливим його порушенням. Враховуючи вищевикладене, інспекторами Міжрегіонального управління з адміністрацією АТ «Харківміськгаз» проведена інформаційно-роз`яснювальна робота, що містить вимоги чинного законодавства про працю в розрізі питань, поставлених Вами, щодо ефективних засобів дотримання законодавства, запобігання можливим його порушенням, для врахування у роботі, вжиття відповідних заходів та наголошено на неприпустимості порушень законодавства про працю та можливої відповідальності у разі його порушення....

Таким чином, враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення клопотання позивача про витребування висновків немає.

Крім того, позивач у судовому засіданні заявив клопотання про постановлення окремої ухвали у зв`язку з невиконанням Державним центром зайнятості ухвали суду від 28.01.2025 про витребування доказів.

Представник позивача підтримав це клопотання.

Представники відповідача та третьої особи покладалися на розсуд суду.

Вислухавши учасників справи та перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення цього клопотання позивача, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження отримання Державним центром зайнятості копії вищевказаної ухвали суду, яка двічі передавалася до канцелярії суду для відправки адресату.

При цьому з 17.02.20255 по 11.03.2025 через відсутність знаків поштової оплати поштова кореспонденція суду не відправляється, що підтверджується відповідною довідкою керівника апарату Червонозаводського районного суду м.Харкова.

Таким чином, підстав для постановлення окремої ухвали згідно з приписами ст.262 ЦПК України немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258-261 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотань позивача про витребування доказів у Державного центру зайнятості та Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, а також про постановлення окремої ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 13.03.2025.

Суддя І.С. Блага