Справа №442/1180/25
Провадження №2/442/615/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Крамара О.В., з участю секретаря судового засідання Малик О.Я., розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить: розірвати шлюб та визначити місце проживання дитини. Позов мотивує тим, що 11 вересня 2021 року він та ОСОБА_3 , уклали шлюб, який зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 254.

За час перебування в шлюбних відносинах, у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_4 .

Спочатку подружнє життя з відповідачем складалося добре, однак згодом їхні відносини погіршились, зникло взаєморозуміння, з`ясувалося що у них різні погляди на ведення спільного побуту. Шлюбні відносини між ними фактично припинені понад шість місяців тому, спільне господарство не ведеться, шлюб існує лише формально. Відсутні такі складові сім`ї як спільне проживання , пов`язаність спільним побутом та наявність взаємних прав та обов`язків. Примирення між подружжям неможливе, оскільки це суперечить його інтересам, відтак просить розірвати шлюб.

За глибоким переконанням позивача, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у подружжя, на ґрунті сімейно- побутових питань та протилежних поглядів на сімейне життя втрачено почуття любові та поваги один до одного. Вказує, що шлюб існує лише формально.

Разом з тим, існування такого шлюбу прямо суперечить інтересам спільної дитини, яка буде зростати і бачити сварки, ненависть та стабільне непорозуміння. Дитина має розвиватися та зростати у спокої, безтурботності та мирі, такі умови для дитини зможе забезпечити тільки розірвання шлюбу.

Впродовж п`яти місяців подружжя проживає окремо. Відповідач часто їздить за кордон. Дитина проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки емоційно прив`язана до батька, через часту відсутність матері.

Одночасно позивачем вказується про планування відповідачем довготривалої робочої поїздки за кордон. Відтак на думку позивача існує спір з приводу визначення місця проживання дитини.

За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам дитини, а тому вирішив звернутися в суд з даним позовом.

Позивач, подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених в позовній заяві. Просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 , подала клопотання про розгляд справи без її участі та не заперечує, щодо задоволення позовних вимог.

Представник Відділу - Служби у справах дітей Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду подано клопотання про розгляд справи у їхній відсутності, щодо прийняття рішення по даній справі покладаються на думку суду.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 , в судове засідання не з`явився, не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи по суті.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 24 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Положеннями частин 3 та 4 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей.

Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , 11 вересня 2021 року уклали шлюб, який зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 254. Після одруження дружині присвоїно прізвище « ОСОБА_1 ».

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні, оскільки не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.

Як встановлено, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин сім`ї сторін по справі є те, що між подружжям втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

При таких обставинах суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати.

Що стосується позову в частині визначення місця проживання дитини, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до довідки від 03.02.2025 виданої директором закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №27 «Віночок», батько дитини ОСОБА_1 , бере активну участь у вихованні доньки, забезпечує належний догляд та сприятливі умови для гармонійного розвитку. Регулярно цікавиться успіхами дитини, підтримує зв`язок із вихователями, бере участь у житті дитячого садка, відвідує батьківські збори, святкові заходи та інші події. Приділяє значну увагу фізичному, емоційному та інтелектуальному розвитку доньки. Він організовує спільне довкілля, ігри, творчі та навчальні заняття, а також дбає про її фізичний комфорт, безпеку та здоров`я.

ОСОБА_1 на диспансерному обліку у сімейного лікаря не знаходиться, у відповідності до висновку лікаря-спеціаліста від 03.02.2025.

ОСОБА_1 станом на 31.01.2025 є особою, відносно якої відсутні відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості, згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Відповідно до вимог статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини..

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ч. 4 статті 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Згідно ст. 19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд, беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини та забезпечити доброзичливе спілкування один з одним, вважає за можливе визначити місце проживання дитини з батьком, оскільки зазначене буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, сприятиме її повноцінному вихованню та розвитку.

У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дитиною, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

Крім того, суд звертає увагу обох сторін на те, що для гармонійного та повноцінного розвитку дитини участь обох батьків у вихованні дітей є важливою, та, останніми, як батьками неповнолітньої дитини, в свою чергу, слід налагодити відносини між собою з метою досягнення належного спільного виховання дітей.

Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та визначення місця проживання дитини з батьком, що не позбавляє матір права та можливості особистого спілкування з дитиною, обов`язку брати участь в її утриманні та вихованні.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 104 ч. 2, 105 п. 3, 110, 112, 141, 160 СК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 11 вересня 2021 року, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 254.

Визначити місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з її батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , як основним та єдиним утримувачем та таким, що самостійно виховує доньку ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду, після набрання ним чинності, направити до відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації факту розірвання шлюбу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 13.03.2025.

Суддя О.В. Крамар