Справа № 308/3433/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Світлик О.М.,

за участю секретаря судового засідання Заяць М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє законний представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про збільшення розміру пожиттєвого грошового утримання у зв`язку з втратою годувальника,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_1 , від імені якої діє законний представник ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру пожиттєвого грошового утримання у зв`язку з втратою годувальника.

На обґрунтування позову законний представник позивача посилається на те, що вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 20.11.2019 у справі №298/955/16-к ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 119, ч. 2 ст. 248 КК України, і остаточно на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки. ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено. Цивільний позов ОСОБА_2 у своїх інтересах та в інтересах та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Серед іншого, ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 шкоду, завдану смертю годувальника у розмірі по 1837,50 грн щомісячно з 01.07.2019 до досягнення дитиною повноліття.

Призначаючи до стягнення кошти в сумі суд виходив з розміру прожиткового мінімуму, стану платника та отримувача коштів та інших чинників, які наведені у вироку.

Проте з дати вчинення злочину, ухвалення вироку і до дати звернення з позовом обставини змінилися істотно. Зокрема, з того часу збільшився прожитковий мінімум для дитини та витрати на утримання дитини. Малолітня ОСОБА_4 відвідує позашкількі уроки, на оплату яких потрібно значні витрати.

Крім того, визначення суми не від відсотку від заробітку відповідача свідчить, що платежі, належні за вироком суду, сплачуються у неналежному розмірі. На даний час вирок суду в частині цивільного позову відповідачем не виконано.

Законний представник позивача зазначає, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Р.М. перебувають виконавчі провадження №№63890404, 68055271, 68053166, 68052013, 68053927 з примусового виконання вироку Перечинського районного суду від 20.11.2019.

Починаючи з 01.01.2023 прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2272 грн, для дітей віком від 6 до 18 років 2833 грн, для працездатних осіб 2684 грн, для осіб, які втратили працездатність 2093 грн. Середня вартість життя в Україні на душу населення сягає не менше 175 доларів (6405 грн) в місяць.

Посилаючись на положення ст. 182, 192 СК України законний представник позивача вважає, що щомісячні суми по втраті годувальника, які призначено, підлягають зміні на 1/3 з всіх видів заробітків, але не менше 5000 грн в місяць з урахуванням індексації.

Як зауважує законний представник позивача, відповідач з липня 2022 року проходить службу у Збройних Силах України (територіальна оборона) та має можливість сплачувати збільшений розмір коштів. Відповідач щомісячно отримує пенсію в сумі 9000 грн та заробітну плату 39000 грн (інформація про доходи та постанова про звернення стягнення на доходи боржника у межах ВП №63890404).

Враховуючи викладене та на підставі ст. 11, 1208 ЦК України просить стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 шкоду, завдану смертю годувальника, яка присуджена вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 20.11.2019 у справі №298/955/16-к з 1837,50 грн до 1/3 з всіх видів заробітку платника, але не менше 5000 грн щомісячно з урахуванням індексації, починаючи з дати пред`явлення цього позову та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2023 головуючою суддею визначено Лемак О.В.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Лемак О.В. від 14.04.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

02.06.2023 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким просить відмовити у задоволенні позову.

У відзиві відповідач зазначає, що наведені позивачем підстави для звернення до суду з позовом є необґрунтованими. Звертає увагу на те, що позивач звернувся з позовною заявою про збільшення розміру пожиттєвого грошового утримання у той час, коли посилається на вирок суду в частині стягнення коштів до досягнення дитиною повноліття. Позивач у позовній заяві визначаючи предмет позову помилково посилається на норми СК України, якими врегульовано аліментні зобов`язання між батьками дитини. Як на підставу для позову позивач посилається на те, що витрати на утримання дитини збільшилися, вона відвідує додаткові освітні заклади, а відповідач після його мобілізації до лав Збройних Сил України отримує більший дохід. Однак, в межах даних правовідносин предметом доказування є інші обставини. При вирішенні питання відшкодування шкоди Перечинський районний суд при ухваленні вироку 20.11.2019, вирішуючи цивільний позов, керувався положеннями ст. 1200 ЦК України. При ухваленні вироку та вирішенні цивільного позову судом було встановлено обставини, підстави та розмір відшкодування. Зокрема, при ухваленні вироку, керуючись саме ст. 1200 ЦК України, було визначено кінцевий розмір відшкодування, обчислений для осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, і такий не підлягає подальшому перерахункові, окрім випадків і на підставі, що прямо передбачені законом. До таких випадків чинне законодавство, зокрема ст. 1208 ЦК України, відносить, виключні підстави і, при цьому, ст. 1208 ЦК України чітко передбачає порядок і спосіб збільшення розміру відшкодування. Виходячи із змісту позовної заяви, позивачем не доведено ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог. Позов є необґрунтованим, оскільки позивачем не наведено належних доказів в обґрунтування підстав для збільшення розміру шкоди, завданої смертю годувальника. Наголошує, що навіть ті обставини, на які посилається позивач, не відповідають дійсності. Обставини, які досліджувались уже судом на сьогодні є незмінними: відповідач є пенсіонером і єдиним джерелом мого доходу є пенсія: відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №4-РС від 03.02.2023 звільнений у запас за п. п. г) п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; на його утриманні є троє дітей, при цьому донька є особою з інвалідністю з народження. Приватним виконавцем здійснюється стягнення із його пенсії щомісячних платежів на користь заявника, що підтверджується наданим самим позивачем звітом про здійснення відрахувань та виплат від приватного виконавця Романа Р.М.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.06.2023 постановлено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження у цивільній справі за даним позовом, призначено підготовче засідання.

14.06.2023 від законного представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій вказує, що саме по собі посилання на норми СК України щодо стягнення аліментів не впливає на обґрунтованість позовних вимог. При зверненні до суду позивач обґрунтувала у чому полягає порушення її прав та необхідність судового захисту з підстав, викладених у позові. Зазначення у відзиві відповідачем про наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, серед яких дитина з інвалідністю, не є безумовною підставою для відмови у позові.

11.06.2024 від законного представника позивача до суду надійшла заява, згідно з якою просить розгляд справи проводити у відсутності позивача та його законного представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду №358 від 09.12.2024 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи №308/3433/23 у зв`язку з тим, що суддя Лемак О.В. відрахована зі штату суду у зв`язку з поданням заяви про відставку згідно з наказом Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.10.2024 №37/02-06.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2024 головуючою суддею визначено Світлик О.М.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Світлик О.М. від 11.12.2024 постановлено прийняти до свого провадження матеріали цивільної справи №308/3433/23 за даною позовною заявою.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.01.2025 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за даною позовною заявою до судового розгляду по суті.

Законний представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, при цьому у матеріалах справи міститься її заява, згідно з якою просить розгляд справи проводити у відсутності позивача та її законного представника, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак подав клопотання, відповідно до якого просить розглянути справу без його участі та у позові відмовити з огляду на мотиви, які викладені у відзиві на позовну заяву. Зауважив, що позивач у позові, визначаючи предмет позову, помилково посилається на норми СК України, якими врегульовано аліментні зобов`язання між батьками дитини. Як на підставу для позову позивач посилається на те, що витрати на утримання дитини збільшилися, вона відвідує додаткові освітні заклади, однак у межах даних правовідносин предметом доказування є інші обставини.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 30.01.2013 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьком значиться ОСОБА_5 , а матір`ю ОСОБА_2 .

У період часу з 22.00 год. 16 червня 2016 року по 01.00 год. 17 червня 2016 року, обвинувачений ОСОБА_3 , за попередньою змовою в групі з особою, справа відносно якої виділена в окреме провадження, знаходячись на території Ужанського національного природного парку, що є об`єктом природно-заповідного фонду в урочищі «Черемха», що на відстані близько 5 км від села Лубня Великоберезнянського району вчинили незаконне полювання, під час якого обвинувачений, діючи необережно, не дотримуючись правил безпеки на полюванні та не перевіривши відсутність людини на лінії пострілу, через злочинну недбалість, здійснив постріл з власної рушниці BLASERR8 серії R №056477, у напрямку лісового масиву, спричинивши вогнепальне поранення голови ОСОБА_5 , внаслідок чого останній помер на місці події, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 119, ч. 2 ст. 248 КК України.

Вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 20.11.2019 (справа №298/955/16-к), що набрав законної сили, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 119, ч. 2 ст. 248 КК України, і остаточно на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено.

Цивільний позов ОСОБА_2 у своїх інтересах і в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Серед іншого, ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шкоду, завдану смертю годувальника, у розмірі по 1837,50 грн щомісячно з 01.07.2019 до досягнення дитиною повноліття.

Вказаним вироком встановлено, загиблий ОСОБА_5 мав малолітню дитину доньку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 як дитина померлого ОСОБА_5 відноситься до кола осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого (годувальника), оскільки була на його утриманні та потребувала матеріальної допомоги.

Також встановлено, що загиблий ОСОБА_5 був співробітником Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, його середньомісячний заробіток складав 7350 грн.

Відтак дохід на утримання одного члена сім`ї загиблого ОСОБА_5 склав 1837,50 грн (7350 (середньомісячний заробіток) / 4 (кількість членів сім`ї, включаючи загиблого)), а отже, розмір відшкодування для особи, що має право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника складає 1837,50 грн в місяць.

На підставі наведеного та положень ч. 1 ст. 1202 ЦК України, а також того, що ОСОБА_5 загинув ще всередині 2016 року, суд дійшов висновку про підставність цивільного позову ОСОБА_2 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь малолітньої ОСОБА_1 суми відшкодування за три роки наперед у розмірі 66150 грн (1837,50 грн (розмір відшкодування в місяць) / 36 місяців), а також в подальшому з 01 липня 2019 року до досягнення нею вісімнадцяти років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , по 1837,50 грн щомісячно.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На виконання вироку суду в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шкоди, завданої смертю годувальника у розмірі по 1837,50 грн щомісячно з 01.07.2019 до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_6 Перечинським районним судом Закарпатської області видано виконавчий лист у справі №298/955/16-к, який був пред`явлений до примусового виконання.

На даний час зазначений виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Р.В. (ВП №63890404).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Р.В. від 18.11.2022 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_3 , який отримує дохід у ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За змістом ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років). Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого (але не менше 5 мінімальних заробітних плат) з урахуванням частки, яка б припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.

Частиною 1 ст. 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Відповідно до ч. 2 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

У своїй постанові від 07 травня 2018 року у справі №476/72/17 Верховний Суд зазначив, що аналіз ч. 2 ст. 1208 ЦК України дає підстави для висновку, що вона спрямована на забезпечення реальності захисту інтересів потерпілого й повноти відшкодування, оскільки відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, є тривалим у часі процесом. Таким чином, з моменту прийняття судом рішення про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, особа має право на його збільшення у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати.

Тобто, цивільним законодавством для охорони прав фізичних осіб встановлена гарантована можливість збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я або смертю у триваючих правовідносинах.

Суд при вирішенні спору виходить з того, що попереднє щомісячне відшкодування за вироком суду позивачу встановлювалося виходячи із середньомісячного заробітку померлого ОСОБА_3 (7350 (середньомісячний заробіток) / 4 (кількість членів сім`ї, включаючи загиблого)), відтак, розмір відшкодування для особи, що має право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника складає 1837,50 грн в місяць.

Розмір відшкодування, стягнутого на користь позивача вироком суду на утримання дитини, підлягає пропорційному збільшенню відносно встановленого чинним законодавством розміру мінімальної заробітної плати. Саме таким чином законодавець визначає можливість потерпілого збільшити розмір визначеного вироком суду відшкодування.

Таким чином, оскільки щомісячна стягувана з ОСОБА_3 сума відшкодування 1837,50 грн становила 25% від середньомісячного розміру заробітної плати загиблого ОСОБА_5 , тому розмір відшкодування, який підлягає збільшенню пропорційно його частці відносно мінімальної заробітної плати у 2023 році, яка з січня 2023 року становила 6700 грн, буде 1675 грн.

Звертаючись до суду зданим позовом позивач вказує, що з 01.01.2023 прожитковий мінімум для дітей відповідно віку підвищився та піднялася середня вартість життя в Україні, а тому, вважає, що щомісячні суми по втраті годувальника, які призначено, підлягають зміні, а саме, з 1837,50 грн до 1/3 всіх видів заробітку відповідача, але не менше 5000 грн в місяць з урахуванням індексації, що відповідно є предметом позову у даній справі.

Суд зазначає, що надання можливості збільшення розміру відшкодування шкоди неповнолітньому, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, насамперед спрямоване на приведення розміру шкоди до темпів підвищення вартості життя. Шкода, яка стягується відповідно до вказаної норми, не є тотожною до аліментів на утримання дитини, та має компенсаційний характер.

Наведені законним представником позивача обставини враховуються судом при вирішенні питання про стягнення аліментів або зміну (збільшення чи зменшення) розміру аліментів, проте предметом даного позову є гарантоване право потерпілого на збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я або смертю, у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, як гарантія забезпечення реальності захисту інтересів потерпілого й повноти відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого. Отже, матеріальний стан особи, винної у заподіяння шкоди, правового значення для правильного вирішення спору не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2023 року у справі № 554/10517/16-ц вказала, що задоволення судом позовної вимоги має з урахуванням вимог правовладдя (верховенства права) дозволити досягнути мети судочинства, зокрема реально відновити суб`єктивне право, яке порушив, оспорює або не визнає відповідач. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, і той, який обрав позивач, можна використати для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких він звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним, зокрема неефективним, і відмовляє у позові. У тому ж випадку, якщо заявлену позовну вимогу взагалі не можна використати для захисту права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, таку вимогу не можна розглядати як спосіб захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц (пункт 36), 22 вересня 2020 року у справі № 127/18934/18).

Обрання позивачем неналежного (неефективного) способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20).

Серед іншого, суд констатує, що відповідач не є учасником сімейних відносин, які регулює Сімейний кодекс України у розумінні ст. 2 СК України.

Таким чином, з урахуванням предмету спору та підстав позову, а також принципів змагальності сторін та диспозитивності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з обранням позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд бере до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини.

В рішеннях у справах «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п. 2958, Seryavin and others v. Ukraine, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку №11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

В контексті вказаної практики суд вважає обґрунтування цього рішення достатнім.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 1200, 1208 ЦК України, статтями 2, 3, 4, 13, 76, 80, 81, 82, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , від імені якої діє законний представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про збільшення розміру пожиттєвого грошового утримання у зв`язку з втратою годувальника.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , від імені якої діє законний представник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Дата складення повного судового рішення 13 березня 2025 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області О.М. Світлик