Номер провадження 2/298/30/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року с-ще Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Ротмістренко О.В.,

за участі секретаря судового засідання Хомин Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-щі Великий Березний у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До Великоберезнянського районного суду Закарпатської області з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» (надалі ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на ту обставину, що 14 березня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі ТОВ «МІЛОАН») та ОСОБА_1 за наслідком подання заяви на отримання кредиту № №1953002 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» з використанням одноразового пароля з боку відповідачки укладено Договір про споживчий кредит №1953002 від 14.03.2020 (далі Кредитний договір).

За умовами цього договору позичальник ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 7000 грн., які позивачем було перераховано на картковий рахунок позичальника.

Проте, як зазначає позивач, відповідачка ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти у визначений договором строк не повернула, проценти за користування кредитом не сплатила. Станом на 01.04.2020 року прострочена заборгованість за кредитом становить 20125 грн. 00 коп., з яких: 7000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 11725 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками, 1400 грн. 00 коп.- заборгованість за комісією; заборгованість за пенею 0,00 грн.

Крім того, позивач зауважує, що 01.04.2020 ТОВ «Мілоан» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК « ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на підставі договору факторингу №01/04 від 01.04.2020, а 13.12.2021 ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» (далі ТОВ «ФК ПІНГ-ПОНГ») на підставі договору факторингу №1/4. Згідно Додатку №1 до Договору факторингу сума боргу перед ТОВ « ФК «ПІНГ-ПОНГ» становить 20125 грн.

Вказану суму позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ», а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Ухвалою судді від 12.02.2025 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом до суду учасників справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте у позовній заяві просить провести розгляд справи без участі представника ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ», у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та ухвалити заочне рішення.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася.

Водночас подала до суду 24.02.2025 відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідно до ст. 257 ЦК України, загальний строк позовної давності становить три роки. Остання дія, яка могла підтверджувати визнання боргу, відбулася більше ніж три роки тому, а отже, позивач пропустив встановлений законом строк для звернення до суду з відповідним позовом. Згідно зі статтею 267 ЦК України, застосування строку позовної давності здійснюється судом виключно за заявою сторони у справі. Враховуючи наведене, просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

З огляду на зазначені обставини, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів.

У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши та дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд встановив таке.

Матеріалами справи підтверджено, що 14.03.2020 ОСОБА_1 подала анкету-заяву на кредит № 1953002, відповідно до якої висловила бажання отримати у ТОВ «МІЛОАН» кредит на загальну суму 7000, 00 грн. (а.с. 17 18). У вказаній заяві, відповідачка, зокрема, вказала власний номер телефону, паспортні дані, адресу місця реєстрації та проживання.

14.03.2020 ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 1953002 (надалітакож Кредитний договір), який з боку відповідачки, підписаний електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , вказаний нею у анкеті-заяві (а.с. 31-37).

Згідно з п.п. 1.1. Кредитного договору позикодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений у п.1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.1.2. договору, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

Згідно з п.п. 1.2., 1.3., 1.4. Кредитного договору: сума кредиту становить 7 000,00 грн.; кредит надається строком на 7 днів з 14.03.2020; термін повернення кредиту і сплати комісії на надання кредиту та процентів за користування кредитом 21.03.2020.

Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору, загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2625.00 грн. в грошовому виразі та 1,955,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 9625.00 гривень. Відповідні дані зафіксовані також в Анкеті-заяві.

Згідно п.1.5.1 Кредитного договору комісія за надання кредиту: 1400,00 грн, яка нараховується за ставкою 20.00 відсотків від суми кредиту одноразово. П. 1.5.2. передбачено, що проценти за користування кредитом становлять 1225 грн., які нараховуються за ставкою 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з п. 1.6. стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Згідно з п. 2.2.1. та п. 2.2.2 Кредитного договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1.-1.5.2. ,1.6 договору. Нарахування позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування ( з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору.

Відповідно до п. 2.4.1. Кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. Договору.

В Додатку №1 до Кредитного договору № 1953002 від 14.03.2020 встановлено графік розрахунків, який містить розрахунок заборгованості (в тому числі суми кредит, комісії за надання кредиту і процентів) із зазначенням: дати платежу (повернення кредиту та сплати комісії та процентів, а саме: дата платежу 21.03.2020; розміру кредиту 7000 грн; комісії за надання кредиту 1400 грн.; проценти 1225 грн.; разом 9625 грн. (а.с.37)

14.03.2020 на рахунок ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) ТОВ «Мілоан» перераховано на картковий рахунок НОМЕР_2 7000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням 16576377, в якому вказано призначення платежу кредитні кошти від ТОВ Мілоан згідно договору 1953002 (а.с. 59).

Таким чином, ТзОВ «Мілоан» надало відповідачу ОСОБА_1 в користування кредитні кошти.

01.04.2020 між ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ТОВ «МІЛОАН» укладено договір факторингу № 01/04 та додаток до договору факторингу, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги, зокрема, за кредитним договором №1953002 від 14.03.2020 на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», а відповідно останнє набуло права вимоги до відповідачки (а.с. 22, 38 50).

Згідно з витягу з Додатку до договору факторингу № 1/04 від 01.04.2020 залишок боргу на момент відступлення прав вимоги у ОСОБА_1 за кредитним договором 1953002 від 14.03.2020 складає 20125 грн., з яких сума заборгованості за тілом кредиту -7000 грн.; заборгованість за відсотками становить 11725 грн; заборгованість за комісією становить 1400 грн; заборгованість за пенею становить 0,00 грн. (а.с. 22).

13.12.2021 між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» укладено договір факторингу №1/4, за умовами якого та згідно з додатком до договору факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №1953002 від 14.03.2020 (а.с. 21, 51 55).

Згідно з витягом з Додатку до договору факторингу № 1/4 від 13.12.2021залишок боргу на момент відступлення прав вимоги у ОСОБА_1 за кредитним договором 1953002 від 14.03.2020 складає 20125 грн., з яких сума заборгованості за тілом кредиту -7000 грн.; заборгованість за відсотками становить 11725 грн; заборгованість за комісією становить 1400 грн; заборгованість за пенею становить 0,00 грн. (а.с.21).

Відомістю ТОВ «МІЛОАН» про щоденні нарахування та погашення кредиту ОСОБА_1 підтверджуються відповідні нарахування (а.с.23 - 24).

02.09.2024 представником ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» на адресу ОСОБА_1 , зазначену нею в кредитному договорі, направлено досудову вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором № 1953002 від 14.03.2020 в розмірі 20125 грн.

Як зазначено у позовній заяві, за станом на дату подачі позову зазначена вимога відповідачем залишена без виконання.

Факт невиконання умов кредитного договору не спростовується й самою відповідачкою у поданому нею відзиві на позовну заяву.

У зв`язку з невиконанням відповідачем вимог за кредитним договором щодо погашення заборгованості позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні відносини, суд виходить з такого.

На законодавчому рівні визначено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК України). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін,спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у

справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постанові Верховного Суду від 18 січня

2023 року у справі № 686/13446/15.

Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва;виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

В статті 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15 вбачається, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз наданих позивачем доказів дає підстави для висновку, що належними та допустимими доказами у справі доведено факт укладення Кредитного договору між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 , факт отримання відповідачкою кредиту в розмірі 7000 грн., невиконання останньою умов Кредитного договору, що призвело до порушення графіку погашення кредиту за кредитним договором, виникнення у зв`язку з цим заборгованості по кредиту та нарахування відповідних процентів. Крім того, належними та допустимими доказами у справі підтверджено факт переходу права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та від ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» до ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ», тобто до позивача.

Зважаючи на наведене, з огляду на ту обставину, що відповідачка доказів, які б спростовували вищевказаний розрахунок суми боргу суду не надала, як і не надала доказів, підтверджуючих виконання нею умов Кредитного договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Водночас відповідачкою у справі порушено клопотання про застосування строків позовної давності у справі, з огляду на ту обставину, що як зазначає відповідачка, остання дія, яка могла підтверджувати визнання боргу відбулася більше, ніж три роки тому, а отже, за її твердженнями, позивач пропустив встановлений законом строк для звернення до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи порушене відповідачкою клопотання про застосуванням строків позовної давності, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

В ЦК України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальний.

Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності.

Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався й закінчився 30 червня 2023 року.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, п. 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Крім цього, у період дії карантину в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», строк якого неодноразово продовжувався та триває досі.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Українидоповнено п. 19 (який був чинний на день звернення до суду із позовом), відповідно до якого у період дії в Україні воєнного стану строки, визначені ст. 257-259 (позовна давність), 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Отже, законодавцем з метою забезпечення визначеного Конституцією України права на доступ до суду передбачено продовження на період дії воєнного стану строку, протягом якого особа може реалізувати своє право на звернення до суду з метою захисту своїх прав та інтересів.

Верховний Суд у постанові від 21 червня 2023 року у справі № 727/4133/22 дійшов висновку, що загальна позовна давність, перебіг якої припав на період дії в Україні правового режиму воєнного стану, продовжена законодавцем на період дії такого правового режиму. Водночас продовження строків свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні.

Зі змісту Кредитного договору № 1953002 від 14.03.2020 та платіжного доручення 16576377 убачається, що кошти за Кредитним договором відповідачка отримала 14.03.2020, а позов ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» подало до суду 12.12.2024.

З огляду на наведене, а також, ураховуючи, що з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на всій території України тривав карантин, а з 24 лютого 2022 року та на момент подання позивачем у цій справі позовної заяви про стягнення заборгованості (12.12.2024) в Україні вже діяв правовий режим воєнного стану, то відповідно до п. 12 та п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позивач не пропустив позовну давність, визначену в ст. 257 ЦК України, відтак підстави для відмови у позові у зв`язку з її пропуском відсутні.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги слід зазначити таке.

Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Як вбачається з матеріалів справи, 07.08.2024 між ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» та адвокатом Білецьким Б.М. укладено договір №43657029 про надання правової допомоги. Згідно додаткової угоди № 1953002 від 11.11.2024 до Договору № 43657029 про надання правової допомоги від 07.08.2024 року у п.1.2 вказано, що адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 .

Згідно з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М. необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» щодо стягнення кредитної заборгованості, склад, обсяг та види виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом, є правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ»; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; формування додатків до позовної заяви; час витрачений на виконання робіт складає 5,5 годин, вартість наданих послуг та загальна вартість наданих послуг яка складає 6000 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові від 28.09.2023 у справі №686/31892/19 Верховний Суд зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше),документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Встановлено, що професійна правнича допомога у цій справі надавалася позивачу адвокатом Білецьким Б.М. на підставі договору про надання правової допомоги № 43657029 від 07.08.2024.

Так, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду подано: договір про надання правової допомоги, укладений 07.07.2024 між ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» та адвокатом Білецьким Б.М.; додаткову угоду № 1953002 від 11.11.2024 до Договору № 43657029 про надання правової допомоги від 07.08.2024 року; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М. необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» щодо стягнення кредитної заборгованості, з описом виконаних робіт та їх вартістю, загальна сума яких становить 6000 грн. та акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутнє відповідне підтвердження факту оплати таких послуг.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відсутні належні, достатні та достовірні докази щодо підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, підстави для задоволення позовної заяви в частині стягнення витрат на правничу допомогу відсутні.

В силу положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2422, 40 грн. (коефіцієнт 0.8), що підтверджено платіжною інструкцією, доданою до позовної заяви. Відтак з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вказаній сумі.

Керуючись ст. ст. 207, 509, 526, 549, 551, 625, 626 629, 633 634, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 81, 89, 141, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» заборгованість за кредитним договором № 1953002 від 14.03.2020 у розмірі 20 125 (двадцять тисяч сто двадцять п`ять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2422 (дві тисячі чотиристо двадцять дві) грн. 40 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ», м. Бровари, вул. Симона Петлюри, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст судового рішення складено 13.03.2025.

Головуюча О.В. Ротмістренко