Провадження № 2/750/532/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2025 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
судді Маринченко О.А.,
секретар судового засідання Шилова Ж.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,
Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради,
19 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить позбавити його батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.
Обгрунтовано позов, зокрема, тим, що позивач та відповідач з 04 червня 2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 квітня 2017 року було розірвано. Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2017 року позивач разом із сином почали проживати однією сім`єю із ОСОБА_4 , а 26 травня 2022 року позивач та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб. Чоловік позивача повністю взяв на себе обов`язки по утриманню та вихованню сина сторін. Даніель дуже любить ОСОБА_4 та вважає своїм батьком. Відповідач вже понад 8 років байдуже відноситься до свого сина, не цікавиться його розвитком, навчанням у школі, здоров`ям, оскільки з 2014 року перебуває за кордоном. Відповідач не телефонує сину, не вітає його з днем народження, взагалі не бере ніякої участі у його вихованні, матеріальному забезпеченні. Фактично відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина, не цікавиться його життям та здоров`ям, що свідчить про повну байдужість до подальшої долі сина та ухилення від виконання ним своїх батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Крім того, відповідач не забезпечує сина матеріально, всі витрати на спільну дитину здійснює тільки позивач та її чоловік. Відповідач працює за кордоном, може надавати матеріальну допомогу сину, а тому з урахуванням його матеріального становища та стану здоров`я необхідно стягнути аліменти на сина в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; задоволено клопотання позивача та витребувано з Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача; витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетин державного кордону України відповідачем.
Відповідач відзив на позов не подав.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 грудня 2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання представник позивача подала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності та відсутності позивача, зазначивши, що позов вони підтримують та не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщався завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку.
Представник Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради у судове засідання подав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.
Позивач та відповідач з 04 червня 2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 квітня 2017 року було розірвано (а.с. 16).
Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 15).
26 травня 2022 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 27).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою реєстрації позивача (а.с. 17).
Відповідно до копії акта про проживання особи без реєстрації від 04 листопада 2024 року, складеного ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у присутності майстра служби з прибирання та благоустрою Комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради ОСОБА_8 та власника квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зі слів власника квартири проживали без реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 , з вересня 2017 року до лютого 2024 року (а.с. 19).
Копією акту про фактичне проживання особи від 09 жовтня 2024 року, виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Стрілецька Набережна», підтверджується, що ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_6 . Разом з ним проживають ОСОБА_1 (мати) та ОСОБА_4 (чоловік матері, вітчим) (а.с. 18).
Згідно з копією листа № 5621/124/47/2024 від 25 жовтня 2024 року Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, адресованого позивачу на її звернення щодо невиконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_3 , під час проведення перевірки було встановлено, що ОСОБА_2 зі слів його батька виїхав за кордон близько 10 років тому та коли повернеться до України йому невідомо, у зв`язку з чим встановити точне місце його перебування та опитати його на даний час є неможливим (а.с. 32).
Відповідно до копії листа Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 4-1389/124/48/9/2024 від 28 жовтня 2024 року, адресованого позивачу на її звернення щодо встановлення місця перебування ОСОБА_2 та притягнення його до відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_3 , у ході проведення перевірки було встановлено, що 28 жовтня 2021 року ОСОБА_2 виїхав за кордон та до цього часу в Україну не повертався, притягнути його до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків неможливо, оскільки протокол складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (а.с. 33).
Згідно з даними декларації № 0001-0HPP-X2A0 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в електронній системі, декларація з лікарем-педіатром Комунального некомерційного підприємства «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради ОСОБА_9 укладена 20 серпня 2021 року. Декларацію з лікарем-педіатром на медичне обслуговування дитини ОСОБА_3 заключила та підписала мати ОСОБА_1 (а.с. 24).
Відповідно до копії відповіді на запит від 25 жовтня 2024 року, наданої позивачу лікарем педіатром ОСОБА_10 , на прийоми до лікаря, з яким укладена декларація, у кабінеті дитину завжди супроводжує мати ОСОБА_1 (обстеження, професійні огляди, щеплення, з приводу захворювань) (а.с. 20).
За інформацією, наданою Приватним підприємством «Приватний заклад освіти «Мудрангелики» № 18/03 від 18 жовтня 2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно навчається в навчальному закладі з 01 вересня 2023 року у 4-А класі. Вихованням дитини займається мати - ОСОБА_1 . Вона сплачує за навчання, харчування, відвідує батьківські збори та регулярно спілкується з вчителями. До школи учень приходить у супроводі матері. Біологічний батько дитини жодного разу школу не відвідував і навчальним процесом не цікавився (а.с. 21).
Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 03 лютого 2025 року № 77 затверджено висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зокрема, відповідно до вказаного висновку питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 двічі розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини. ОСОБА_1 наполягала на необхідності позбавити його батьківських прав через ухилення від виконання батьківських обов?язків. Батько на засідання комісій не з?являвся, місце його перебування невідоме. За адресою проживання дитини облаштовані належні умови для проживання. Під час бесіди ОСОБА_11 повідомив, що вихованням та матеріальним утриманням займаються матір та вітчим, якого дитина називає батьком. Зі слів дитини, рідний батько не вітає його зі святами, подарунки не дарує, не телефонує, не цікавиться його успіхами та розвитком.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Частиною другою статті 27 Конвенції про права дитини передбачено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини другої статті 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини другої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частини другої статті 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (стаття 155 Сімейного кодексу України).

Пунктом 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення наведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно з частиною першою статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідач вихованням та утриманням дитини не займається, не цікавиться станом її здоров`я, фізичним, моральним та духовним розвитком, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків.

За встановлених обставин, враховуючи викладене та те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, суд вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно дитини.

Крім того, у статті 51 Конституції України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Аналогічні положення містяться і в статті 180 Сімейного кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За нормами частини першої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини першої статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір.

Крім того, на підставі статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 289, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Прилуки, на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 листопада 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 грн. 20 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 .

Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, місцезнаходження: вул. І. Мазепи, 19, м. Чернігів; ідентифікаційний код 43649710.

Суддя