Справа № 383/401/24
Номер провадження 2/383/39/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Адаменко І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Зербул С.В.,

представника позивача адвоката Дмитрух Д.М., в режимі відеоконференції,

представника відповідачів адвоката Пономарьова О.В.,

розглянувши в порядку загальногопозовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області, в залі засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області цивільну справу №383/401/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Дмитрух Дмитра Миколайовича звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка у власності мала земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 8,23 га, за № 457, що знаходиться на території Витязівської сільської ради Бобринецького (Кропивницького) району Кіровоградської області, належної їй на підставі Державного акту ІІІ-КР №002822, кадастровий номер №:02:000:0457, виданого Бобринецькою райдержадміністрацією 29.03.2002 року Бобринецького району Кіровоградської області, зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №7-283 та на час її смерті вказана земельна ділянка перебувала в оренді ПСП "Шевченка", керівником якого він є. 29 лютого 2024 року в приміщенні ПСП «Шевченка» до нього підійшла бухгалтер вказаного підприємства ОСОБА_5 та повідомила, що вона дізналась про смерть орендодавця ОСОБА_4 та також повідомила, що покійна за життя склала заповіт, яким вказну земельну ділянку заповіда йому, і цей заповіт зберігався в бухгалтерії ПСП «Шевченка» разом з договором оренди земельної ділянки. Зазначає, що про заповіт ОСОБА_4 та про її смерть він нічого не знав, оскільки не є її родичем та дізнався про існування заповіту лише від ОСОБА_5 29 лютого 2024 року, після чого звернувся до приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Полякової Н.В. із заявою про прийняття спадщини, але та усно роз`яснила, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже відкрита приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Кіріченком Г.М., і для вирішення питання щодо спадкування майна йому необхідно звернутися саме до останнього. Тоді він подав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Кіріченка Г.М., який виніс постанову про відмову йому у вчиненні нотаріальної дії від 07.03.2024 року, в зв`язку з пропуском шестимісячного строку для звернення з заявою про прийняття спадщини. Також зазначає, що 04 серпня 2023 року приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Кіріченком Г.М. заведена спадкова справа №31/2023 щодо майна померлої ОСОБА_4 , однак нотаріус не вчинив вчасно дії для повідомлення про відкриття спадщини чи виклику спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Таким чином, його необізнаність як спадкоємця про наявність заповіту на його користь є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, у зв`язку з цим змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 15.04.2024 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06.05.2024 року задоволено клопотання представника позивача, адвоката Дмитрух Д.М. про проведення підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13.05.2024 року задоволено клопотання представника позивача, адвоката Дмитрух Д.М. про витребування письмових доказів.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду заяв чи клопотань не подав.

Представник позивача адвокат Дмитрух Д.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. При цьому вказав, що позивач не знав про наявність заповіту та про те, що власник земельної ділянки помер, тому вважає, що це є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 ..

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв, клопотань та відзиву до суду не подали.

Представник відповідачів адвокат Пономарьов О.В. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог вказавши, що вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є спадкоємцями за законом після смерті матері ОСОБА_4 , які прийняли спадщину.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, враховуючи пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №76, виданим повторно 26.03.2024 р. Новоукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.9).

До складу спадщини померлої увійшла земельна ділянка площею 8,23 га, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №002822 виданого 29 березня 2002 року на підставі розпорядження Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області від 28 березня 2002 року №131-р для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий №:02:000:0457 та розташована на території Витязівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської, нині Кетрисанівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області (а.с.11).

Згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Українською Н.М. від 22.04.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №1136, ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_1 належну їй земельну ділянку сільськогосподарського призначення за №457, що знаходиться на території Витязівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, площею 8,23 га, кадастровий номер №:02:000:0457 та належить їй на підставі Державного акта ІІІ-КР №002822 (а.с.10).

29 лютого 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Полякової Н.В. з заявою, яка зареєстрована в реєстрі за №225 про прийняття спадщини за заповітом (а.с.12).

Постановою приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Кіріченка Г.М. від 07.03.2024 року ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 відмовлено, оскільки у шестимісячний строк не вчинено дій, передбачених ст.ст.1268-1271 ЦК України (а.с.13).

З матеріалів спадкової справи №31/2023, яка заведена 04 серпня 2023 року до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , вбачається, що її сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після її смерті за законом (а.с.70-156).

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 09.02.2024 року, виданого приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Кіріченком Г.М., зареєстрованго в реєстрі за №178, та №232 від 21.02.2024 року спадкоємцями майна померлої ОСОБА_4 є її сини ОСОБА_2 на частку спадкового майна та ОСОБА_3 та частку спадкового майна. Спадщина складається із земельної ділянки площею 8,228 га, кадастровий номер №:02:000:0457 (а.с.134, 144).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №77046447 від 22.05.2024 року встановлено, що вказані свідоцтва про право на спадщину на час розгляду справи є чинними (а.с.157-158).

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №77064662 від 22.05.2024 року встановлено, що заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Українською Н.М. від 22.04.2011 року, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій №1136, є чинним (а.с.159-160).

В судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_5 , яка суду показала, що позивача ОСОБА_1 є керівником ПСП «Шевченка». З 18.10.2015 року вона перебуває у трудових стосунках з ПСП «Шевченка», а саме працю єтам бухгалтером. Вказує, що в лютому 2024 року вона виявила в особовій справі орендодавця ОСОБА_4 заповіт останньої на земельну ділянку на користь ОСОБА_1 , і відразу ж цього дня повідомила про це керівника ОСОБА_1 , який не знав про наявність заповіту ОСОБА_4 на його користь та не знав про смерть останньої.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно ст. 1269 п.1 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та у відповідності до ст. 1270 п.1-2 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 494/498/16-ц зроблено висновок, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд зобов`язаний дослідити поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 332/1434/15-ц зазначено, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №750/262/20 від 11.11.2020 року.

Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» суд, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому строк для прийняття спадщини після смерті останньої закінчився 13.09.2023 року.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, ОСОБА_1 посилалася, на те, що він був не обізнаний про наявність заповіту спадкодавця на його користь, оскільки не є родичем спадкодавця та про наявність складеного відносно нього заповіту, йому стало відомо від свідка ОСОБА_5 лише у лютому 2024 році, нотаріус також йогоне повідомив про вказаний заповіт.

Нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі (ст. 63 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно з пунктами 2.2, 2.3 та 3.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Вказані норми законодавства направлені на недопущення порушення прав спадкоємців, які закликаються до спадкування за заповітом або за законом та покладають на нотаріуса додаткові обов`язки щодо їх повідомлення про відкриття спадщини і роз`яснення їхніх прав.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.12.2021 року у справі №703/4978/19 (провадження №61-13783св21).

Як вбачається із досліджених матеріалів спадкової справи №31/2023 заведеної 04.08.2023 року приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Кіріченком Г.М. щодо майна померлої ОСОБА_4 , при заведенні спадкової справи нотаріус дослідив дані Спадкового реєстру та виявив наявність зареєстрованого у ньому заповіту ОСОБА_4 від 22 квітня 2011 року (а.с.74-76). Зі змісту заповіту ОСОБА_4 нотаріусу стало відомо про те, що він складений на користь ОСОБА_1 , позивача у справі. Проте нотаріус не вчинив вчасно дії для повідомлення про відкриття спадщини чи виклику спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 , у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Відповідно до ч. 2 ст. 46-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості Єдиного державного демографічного реєстру.

Але, дані про те, що нотаріус намагався дізнатися адресу місця проживання спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 з використанням даних Єдиного державного демографічного реєстру відсутні, хоча нотаріус мав таку можливість і за таких обставин зобов`язаний був це зробити.

Нотаріус, якому відома особа спадкоємця, та який має реальну змогу встановити його місце проживання або роботи зобов`язаний повідомити спадкоємця про відкриття спадщини особисто або листом, тобто в порядку визначеному ч. 1 ст. 63 Закону України «Про нотаріат».

Виклик спадкоємця через опублікування оголошення чи повідомлення у пресі (ч. 2 ст. 63 Закону України «Про нотаріат») здійснюється при відсутності у нотаріуса інформації про особи спадкоємців, місця її проживання або роботи та за умови, що у нотаріуса відсутній доступ до такої інформації.

Опублікування нотаріусом оголошення у пресі про відкриття спадщини без зазначення особи спадкоємця за заповітом (особливо коли такий спадкоємець не обізнаний про існування заповіту) не може вважатися належним повідомленням або викликом спадкоємця до нотаріуса так, як жодним чином не дає можливості спадкоємцю, який не знає про заповіт, зрозуміти про виникнення у нього права на спадщину та можливість його реалізувати.

З матеріалів справи вбачається, що державний нотаріус не повідомив позивача ОСОБА_1 про наявність на його користь заповіту, тому суд приймає пояснення позивача як достовірні про те, що про наявність заповіту на його користь він дізнався від ОСОБА_5 у лютому 2024 року, але вже після спливу строку на прийняття спадщини після смерті спадкоємця ОСОБА_4 , тобто після ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі №6-496цс17.

Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі №405/7058/19, від 25 березня 2020 року у справі №642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі №761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі №315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

З приводу наведеного Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14- 50цс24, дійшла переконання про наявність підстав для відступу від загального правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс 17 та виснувала наступну правову позицію: "Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, втім це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування : незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини, тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування)".

Суд вважає, що у позивача були об`єктивні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки він не був обізнаний про складання заповіту на його користь, оскільки він не є родичем спадкодавця, тобто не є спадкоємцем І-ІІ черги, тому, з урахуванням встановлених вище обставин він не мав змоги вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 з поважних причин.

За змістом статтей 12,81,89,263 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд вважає, що зазначені позивачем обставини та причини пропуску ним строку для подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 є поважними та доведені належними та допустимими доказами, вони могли бути перешкодою для прийняття ним спадщини у встановлений законом строк, тому, на підставі вище наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та про задоволення позовних вимог.

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в рівних частинах по 605,60 грн з кожного.

Керуючись ст.ст. 2-5, 10, 12, 13, 76-81, 83, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю в два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який рахувати з дня набрання законної сили рішенням суду.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в рівних частинах по 605,60 грн. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт № НОМЕР_2 виданий 17.12.2020 року, орган видачі 3510, реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_4 ,зареєстрована адреса проживання: зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_5 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення суду складено 13.03.2025 року.

Суддя І.М. Адаменко