Справа № 350/1759/24
Номер провадження 2/350/62/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі :

головуючого судді Бейка А.М.,

секретаря судового засіданн Маєвської С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

з участю сторін :

представників позивачки Савчин Т.М., Кантор А.О.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Дудорової О.О.,

суд, -

в с т а н о в и в :

І. Стислий виклад позицій сторін:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідача, у якій просила розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем 29.05.2006 у Нижньострутинській сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області за актовим записом №9; неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 залишити з нею на проживанні; стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають троє дітей. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося і їхній шлюб має формальний характер з причин відсутності взаєморозуміння між ними, відсутності спільних поглядів на життя, шлюб та сім`ю. На даний час вони не підтримують жодних відносин, спільно не проживають, а шлюб існує тільки формально. Подальше проживання та збереження шлюбу є неможливим, що суперечило б їхнім інтересам. Окрім цього позивачка зазначила, що відповідач зловживає алкогольними напитками, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвитку дітей, тому вважає, що проживання дітей разом з нею відповідатиме найкращим інтересам дітей.

Представники позивачки ОСОБА_1 - адвокати Савчин Т.М. та Кантор А.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Дудорова О.О. у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково в частині розірвання шлюбу, щодо залишення на проживанні дітей з матір`ю заперечили, просили у цій частині позовних вимог відмовити.

ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 17.10.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрив провадження у справі та призначив відкрите судове засідання з повідомленням учасників справи (а.с. 22).

13.11.2024 представник позивачки ОСОБА_6 через систему «Електронний суд» подала заяву про залучення її у справу в якості представника позивача (а.с. 25).

02.12.2024 відповідач ОСОБА_2 направив суду клопотання про надання строку на примирення (а.с. 32-33).

Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 02.12.2024 надано сторонам у цивільній справі №350/1759/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу термін на примирення строком до 03 березня 2025 року. Провадження у справі зупинено (а.с. 34).

Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 10.03.2025 поновлено провадження у цивільній справі №350/1759/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Призначено судове засідання на 11:30 годину 11 березня 2025 року з повідомленням учасників справи (а.с. 36).

11.03.2025 на електронну пошту суду від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Дудорової О.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через зайнятість в іншій справи яка слухається Івано-Франківським міським судом (а.с.38).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 29.05.2006 (а.с.4), сторони по справі зареєстрували шлюб 29.05.2006 у Нижньострутинській сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис №9. Після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище позивачки « ОСОБА_7 » змінено на « ОСОБА_8 ».

Копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 15.03.2007, серії НОМЕР_3 від 22.10.2014, серії НОМЕР_4 від 24.12.2019 (а.с. 10-12) підтверджено, що від спільного подружнього життя у сторін є повнолітня дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітні діти ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність неповнолітніх дітей не можуть розірвати в позасудовому порядку.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування:

Заслухавши пояснення представників позивачки, відповідача та його представника, проаналізувавши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з таких підстав.

Щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу суд зазначає таке.

Частиною першою ст.15, частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як визначено ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Суд вживав заходів щодо примирення сторін, було надано сторонам термін для примирення, однак примирення між сторонами не відбулося.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту, їх сім`я розпалася, шлюб існує формально, а тому шлюб між ними необхідно розірвати.

Вирішуючи вимогу позивачки про залишення дітей на проживанні із нею, суд враховує таке.

Від спільного подружнього життя у сторін є неповнолітні діти ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 2 ст. 29 ЦК України).

Оскільки дочці сторін ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час звернення з даним позовом до суду виповнилось 17 років, тому вона вправі самостійно визначати своє місце проживання.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає (ч. 4 ст. 29 ЦК України).

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом (ч. 3 ст. 29 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Крім цього, за правилом ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Верховний Суд у постанові від 18 липня 2022 року у справі № 405/4659/21 (провадження № 61-5775св22) вказав, що враховуючи, що сторони не зверталися до суду при розгляді цієї справи із вимогами про визначення місця проживання дитини з одним із батьків, суд, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обґрунтовано в межах доводів та вимог позову про розірвання шлюбу та залишення проживати дитини з матір`ю, встановивши, що дитина до розірвання шлюбу після припинення фактичних шлюбних відносин батьків проживала разом з матір`ю, залишив проживати дитину з нею, чим лише констатував місце проживання дитини, не визначаючи та не змінюючи його.

У постанові від 22 грудня 2021 року у справі № 339/143/20 (провадження № 61-6809св21) Верховний Суд зазначив, що зазначення у резолютивній частині рішення суду про те, щоб малолітнього сина залишити на проживання з матір`ю, не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, оскільки суд лише констатував, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання.

Як встановлено під час розгляду справи, після припинення між сторонами фактичних шлюбних відносин, діти залишилися проживати з матір`ю - позивачкою по справі ОСОБА_1 про що не заперечував у судовому засіданні відповідач.

Під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.

Враховуючи, принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обґрунтовано в межах доводів та вимог позову про розірвання шлюбу та залишення дітей проживати з матір`ю, встановивши, що діти до розірвання шлюбу після припинення фактичних шлюбних відносин батьків проживають з матір`ю, приходить до висновку що найбільш доцільним буде залишити проживати малолітніх дітей сторін із їх матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 .

Таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків брати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини.

Водночас, суд звертає увагу на те, що зазначення у резолютивній частині рішення суду про залишення на проживанні дітей з одним з батьків не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дітей, оскільки у такому разі суд лише констатує, з ким залишаються проживати діти після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому їх місце проживання.

Крім цього, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу ОСОБА_2 , що у разі спору він не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання їх малолітніх дітей.

V. Розподіл судових витрат.

Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить сплату судового збору за подання позову в розмірі 1211,20 гривень що підтверджено відповідною квитанцією (а.с.20).

На підставі викладеного, ст.ст.24, 56, 105, 110, 112, 114, 160 СК України, керуючись ст.ст.258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити.

Шлюб, зареєстрований 29.05.2006 у Нижньострутинській сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області за актовим записом №9 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

Малолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - залишити проживати з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , жительки АДРЕСА_1 1211, 20 грн. сплаченого судового збору.

Копію рішення направити в Рожнятівський районний відділ ДРАЦС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) для проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 13.03.2025 року.

Суддя А.М.Бейко