Справа № 581/23/25
Провадження № 2/581/121/25
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2025 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Сізова Д.В., з участю секретаря судового засідання Самілик Н.М.,

представника позивача Страшенко А.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування в особі відділу «Служба у справах дітей» Липоводолинської селищної ради Роменського району Сумської області, орган опіки та піклування в особі Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, про визначення місця проживання дітей,

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Страшенко А.В. звернулася до суду із вказаним позовом.

Вимоги мотивує тим, що у період із 7 листопада 2009 року по 26 грудня 2024 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судовим наказом Сумського районного суду Сумської області від 25 листопада 2024 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх доньок.

Вказує, що у серпні 2024 року позивачка разом із дітьми повернулася із-за кордону до свого попереднього місця проживання, на цей час вони втрьох проживають по АДРЕСА_1 . Оскільки, відповідач проживає за кордоном, ОСОБА_1 виховує доньок самостійно. Діти навчаються у Косівщинському ліцеї імені Лесі Українки Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області. За місцем навчання діти характеризуються позитивно. Мають охайний вигляд, високу мотивацію до навчання, відповідально ставляться до виконання шкільних завдань. Мати надає донькам необхідну підтримку та допомогу у навчанні. Між матір`ю та доньками існують теплі та довірливі відносини, засновані на взаєморозумінні та підтримці. Вважає, що діти перебувають в благополучному для їх навчання та розвитку середовищі. Позивачка повністю забезпечує розвиток доньок у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

Позивачка працює економістом в Департаменті освіти та науки Сумської обласної державної адміністрації, має постійний та достатній для утримання дітей дохід. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувалася.

Зазначає, що між позивачкою та відповідачем існує спір про місце проживання дітей, оскільки відповідач вважає, що діти мають проживати з ним у Польщі. Вважає, що батько дітей не може створити останнім належних умов для їх виховання та розвитку, оскільки проживає за кордоном. Мати дітей піклується про їхнє здоров`я та розвиток, утримує їх, доньки тривалий час проживають з разом нею, вона створила сприятливе середовище для їх виховання та розвитку. Приймаючи до уваги прихильність доньок до матері, з якою у останніх налагоджений емоційний контакт, та враховуючи що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають в атмосфері любові, турботи, захисту, а тому відсутні вагомі підстави для зміни місця їхнього проживання.

Враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дітей та забезпечити доброзичливе спілкування один з одним, просила визначити місце проживання дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 крім того .ставить питання про стягнення з відповідача судових витрат, зокрема судового збору, а також витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

31 січня 2025 року від відповідача надійшла заява, у якій він повідомив, що між ними відсутній спір щодо визначення місця проживання дітей, оскільки після розірвання шлюбу він не заперечував, щоб діти проживали разом з матір`ю. Зазначив, що він піклувався про те, щоб їхні діти проживали разом з матір`ю в безпечному місці в Україні чи за кордоном, оскільки в Україні триває війна. Крім того, він не має наміру відібрати дітей у матері. Вимоги позначки про визначення місця проживання дітей разом з нею відповідач визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Враховуючи визнанням ним позову до початку розгляду справи по суті, просив повернути позивачці з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду, та відповідно стягнути з нього, як відповідача, половину сплаченого позивачкою розміру судового збору. Також вказував на необхідності зменшити витрати на професійну правничу допомогу, оскільки вважає, що розмір гонорару за її надання в сумі 10000 грн є неспіврозмірним з часом, витраченим адвокатом на надання таких послуг.

6 лютого 2025 року від представника позивача надійшло заперечення на заяву відповідача, де сторона позивача не погоджується з позицією відповідача щодо відсутності між сторонами спору про місце проживання їхніх дітей, оскільки вважає, що твердження ОСОБА_2 є неправдивими та не відповідають дійсності та обставинам справи. Вказує, що після того як позивачка повернулася разом з дітьми в Україну, відповідач змушував останню шляхом погроз повернутися до Республіки Польща, а також повідомив позивачці про свій намір повернути дітей до себе. Тому вважає, що обставина щодо відсутності спору між сторонами про визнання місця проживання дітей не може вважатися доведеною.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_9 позовні вимоги підтримала та просили їх задовольнити.

Допитана 27 лютого 2025 року у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_1 пояснила, що у квітні 2022 року вона разом із чоловіком ОСОБА_2 та двома доньками ОСОБА_5 і ОСОБА_10 вимушено виїхала до Республіки Польща, покинувши своє місце проживання у зв`язку з початком повномасштабної війни проти України. У серпні 2024 року вона з дітьми повернулася до України та стала проживати з ними у своєму житлі. Причиною повернення стала неможливість дітей адаптуватися до нового місця проживання та навчання. Відносини між нею та чоловіком погіршилися, шлюб було розірвано. Відповідач заперечує проти проживання дітей з нею, оскільки їхнє житло знаходиться у безпосередній близькості від кордону з росією. У телефонних розмовах та в переписці він погрожує забрати дітей до себе різними способами.

Позивач, відповідач та представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Із матеріалів справи вбачається, що 7 листопада 2009 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб. Мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6-8).

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 26 грудня 2024 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 24-25).

Судовим наказом Сумського районного суду Сумської області від 21 листопада 2024 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_12 у розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходу (а.с. 23).

Позивачка з доньками зареєстровані та проживають по АДРЕСА_1 (а.с. 9-12).

Відповідач зареєстрований по АДРЕСА_2 (а.с. 32).

Позивач працює на посаді провідного економіста в Департаменті освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації з 14 жовтня 2024 року по теперішній час. Позитивно характеризується за місцем своєї роботи. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, судимості не має (а.с. 17-21).

ОСОБА_13 та ОСОБА_14 навчаються у Косівщинському ліцеї імені Лесі Українки Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області у сьомому та третьому класах відповідно. За місцем навчання діти характеризується виключно позитивно, їхня мати ОСОБА_1 надає дітям необхідну підтримку та допомогу у навчанні, спільно з дітьми планує навчальний день, контролює виконання домашніх завдань, підтримує інтереси доньок, допомагає їм розвивати свої інтереси та таланти. Діти оточені любов`ю та завжди можуть розраховувати на свою родину (а.с. 15-16).

Із довідки ТОВ «Медсоюз+» від 17 грудня 2024 року № 46 вбачається, що діти ОСОБА_15 та ОСОБА_6 знаходяться під наглядом лікаря педіатра (а.с. 14).

Службою у справах дітей Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області 11 березня 2025 року надано висновок щодо визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , відповідно до якого спеціалістами служби було проведено обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 та встановлено, що мати з дітьми проживають у будинку, який складається з трьох кімнат, кухні, коридору, ванної кімнати. Їхній батько проживає за кордоном. У помешканні наявний належний санітарний стан, кімнати облаштовані необхідними меблями, в одній із кімнат проводиться ремонт. Родина в повному обсязі забезпечена продуктами харчування, засобами особистої гігієни. Малолітні дівчата мають спільну окрему кімнату, яка облаштована необхідними меблями: наявні спальні місця, робочі столи для навчання, шафа для одягу. Діти в повному обсязі забезпечені одягом та взуттям відповідно до сезону та розміру, засобами особистої гігієни, шкільним приладдям. Спостерігається тісна прив`язаність дітей до матері. Під час бесіди, малолітні діти повідомили, що з батьком вони майже не спілкуються, іноді він телефонує їм. Ні на день народження, ні на інші свята батько не вітає їх. Дівчата хочуть і надалі проживати разом із матір`ю. Враховуючи викладене, служба вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей разом із матір`ю.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Частинами 1-3 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 161 СК України).

У зв`язку з викладеним, враховуючи інтереси дітей, які тривалий час проживають разом з матір`ю, за місцем її проживання створені всі необхідні для повноцінного виховання, навчання та розвитку умови, мати здійснює належний та достатній догляд за доньками, утримує їх та піклується про них, беручи до уваги висновок служби у справах дітей, та зважаючи на позицію відповідача, який фактично визнав позов, і таке визнання позову не лише не суперечить закону та не порушує прав та інтересів дитини, а й вказує на зацікавленість батька на якнайкраще забезпечення інтересів дітей, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

При вирішенні питання щодо судових витрат суд виходить із наступного.

Оскільки представник позивача в судових дебатах заявила, що докази надання правничої допомоги та їх вартість будуть надані нею після ухвалення рішення по суті спору, суд вважає за необхідне не вирішувати це питання під час ухвалення цього рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи факт визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача на користь позивача інші 50 відсотків судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування в особі відділу «Служба у справах дітей» Липоводолинської селищної ради Роменського району Сумської області, орган опіки та піклування в особі Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, про визначення місця проживання дітей задовольнити.

Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю - ОСОБА_1 .

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду 13 січня 2025 року в сумі 1211,20 грн, тобто в розмірі 605,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 605,60 коп судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 13 березня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Третя особа: Відділ «Служба у справах дітей» Липовдолинської селищної ради; вул. Полтавська,15, селище Липова Долина, Роменський район, Сумська область; .

Третя особа: Служба у справах дітей Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області; вул. Центральна, 5, селище Степанівка, Сумський район, Сумська область; .

Суддя Д. В. Сізов