Справа № 539/5220/24
Провадження № 2/539/180/2025
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2025 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
в складі: головуючої судді Рудалєва Л.В.,
при секретарі Бас В.Г.,
сторони в судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, -
УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Строк дії договору закінчився, щодо поновлення договору оренди землі відповідачка не зверталася та продовжує використовувати земельну ділянку без правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із позовом про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою.
Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає вимоги статті 152 Земельного кодексу України (далі ЗК України) щодо права власника земельної ділянки вимагати усунення перешкоду її користуванні, статті 1212 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо правового статусу безпідставно набутого майна.
Відповідачка до суду відзиву на позовну заяву не надіслала, у жодних процесуальних документах по вказаній справі свою позицію щодо заявленого позову не висловила.
Заяви, клопотання учасників справи
04 березня 2025 року позивач надав заяву, в якій просить, розглянути справу без участі позивача та представника позивача, а також позовні вимогу просить задовольнити.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 26 листопада 2024 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у цивільній справі та вирішив розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначив 24 грудня 2025 року. Розгляд справи відклався на 04 лютого 2025 року.
04 лютого 2025 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Розгляд справи відклався на 04 березня 2025 року.
Ухвалою від 04 березня 2025 року суд постановив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку із тим, що відповідач, повідомлений належним чином, не з`явився у судове засідання, не надав відзив на позовну заяву, а позивач не заперечує, суд, керуючись частиною четвертою статті 233 ЦПК України, розглядає справу та ухвалює рішення на підставі документів, що в ній містяться.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Відповідачці ОСОБА_1 належить на праві приватної власності відповідно до договору купівлі- продажу від 03 лютого 2006 року нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Відомостями з державного реєстру речових прав (витяг, а.с.7).
Рішенням Лубенської міської ради Полтавської області «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Лубни» від 06 червня 2014 року затверджено базову вартість одного квадратного метра земель міста Лубни з 01 січня 2015 року у розмірі 135 грн 82 коп. (а.с.14).

Розмір плати за користування земельними ділянками у відсотках від нормативної грошової оцінки визначено Положенням про порядок визначення розмірів плати за землю при укладенні договорів користування землею, затвердженим рішенням Лубенської міської ради Полтавської області від 17 жовтня 2024 року (а.с.15-17).

Відповідно до розрахунку позивача розміру безпідставно збережених коштів від 19 листопада 2024 року №01-18/939 (далі - розрахунок) за період з 27 серпня 2021 року до 15 листопада 2024 року сума умовних збитків місцевого бюджету складає 185 909,20 грн (а.с.8).

Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачкою виникли правовідносини, пов`язані із несплатою коштів за користування земельною ділянкою, яка перебуває у власності органу місцевого самоврядування.

Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України), Земельним кодексом України (ЗК України), Законом України «Про плату за землю» станом на дату виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.

Норми права, які застосував суд

Відповідно до частини другої статті 120 ЗК України перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно вимог пункту "е" частини першої статті 141 ЗК України набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За змістом глави 15 ЗК України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.

Частина першою статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статею 206 ЗК України та статею 2 Закону України «Про плату за землю» визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Згідно з пунктом "в" частини першої статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

За приписами частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно вимог статті 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

За змістом положень глави 83 ЦК України для кондикційних зобов`язань характерним є, зокрема, приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Статею152 Земельного кодексу України визначено право власника земельної ділянки або землекористувача вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю і відшкодування завданих збитків.

Згідно статті 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів.

Оцінка суду

Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обгрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду обгрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України).

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналізуючи законодавство України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача слід задовольнити з огляду на таке.

Позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, звертає увагу суду на те, що відповідачка не продовжила договір оренди земельної ділянки, продовжує нею безпідставно користуватися, унаслідок чого позивач поніс відповідні збитки, які слід стягнути у судовому порядку.

Відповідачка не надала суду відзив на позовну заяву, в жодних документах по цій справі свою позицію щодо заявлених позовних вимог не висловила.

Суд, оцінюючи докази, що містяться в матеріалах справи, чинне законодавство України із вказаного спірного питання, дійшов наступних висновків.

Аналіз наведених вище норм Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України дає підстави для висновку суду про те, що з часу виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Таким чином, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Отже, фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Такі висновки суду узгоджуються із позицією Верхового Суду, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17.

У випадку використання землекористувачем сформованої земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотриманої орендної плати в порядку статті 1212 ЦК України. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Такі правові висновки суду узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 09 листопада 2021 року у справі № 905/1680/20 (провадження № 12-48гс21).

Проаналізувавши документи, що містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що відповідачка фактично користується земельною ділянкою, яка зареєстрована 10 травня 2011 року та перебуває у комунальній власності. При цьому, позивачці належить на праві власності з 03 лютого 2006 року на підставі договору купівлі продажу об`єкт нерухомого майна, який розташований на земельній ділянці. Документи, які б підтверджували внесення відповідачкою плати за користування земельною ділянкою у встановленому законодавчими актами розмірі у матеріалах справи відсутні, а тому суд дійшов висновку, що безпідставно збережені кошти в розмірі 185 909,20 грн, що розраховані відповідно до затверджених органом місцевого самоврядування норм, слід стягнути на користь Лубенської міської ради Полтавської області.

Таким чином суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 3 028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 14 листопада 2024 року.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє, судовий збір стягується із відповідачки.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1212, 1214 Цивільного кодексу України, статтями 93, 96, 116, 120, 125, 141, 152, 157, 206 Земельного кодексу України, статею 2 Закону України «Про оренду землі», статтями 81, 89, 141, 263-265, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Лубенської міської ради Лубенської району Полтавської області (юридична адреса: Полтавська область, місто Лубни, вулиця Ярослава Мудрого, будинок №33, ) безпідставно збережені кошти у сумі 185 909 (сто вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот дев`ять) гривень 20 (двадцять) копійок за період з 27 серпня 2021 року до 15 листопада 2024 року за користування земельною ділянкою площею 0,6144 га, кадастровий номер :05:017:0033 за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області (адреса: Полтавська область, місто Лубни, вулиця Ярослава Мудрого, будинок №33, )судовий збір у сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:

Позивач: Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, юридична адреса: Полтавська область, місто Лубни, вулиця Ярослава Мудрого, будинок №33, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено та підписано 13 березня 2025 року.

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Л.В.Рудалєва