КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/2075/21
Провадження № 2-др/947/22/25
УХВАЛА

13.03.2025 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі у залі суду заяву представника відповідача ОСОБА_1 Окунєва Ігоря Сергійовича про ухвалення додаткового рішення з вирішення питання про компенсацію судових витрат понесених відповідачем по цивільній справі №947/2075/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки земельної ділянки та домоволодіння у натурі зі спільної часткової власності,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа №947/2075/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки земельної ділянки та домоволодіння у натурі зі спільної часткової власності.

За наслідком розгляду вказаної справи, 26.11.2024 року Київським районним судом міста Одеси постановлено ухвалу, якою позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки земельної ділянки та домоволодіння у натурі зі спільної часткової власності залишено без розгляду.

15.01.2025 року до Київського районного суду міста Одеси, через засоби поштового зв`язку, від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Окунєва Ігоря Сергійовича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення суду щодо відшкодування відповідачеві понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених у зв`язку з розглядом справи в сумі 30 000,00 грн. та відшкодування витрат на проведення повторної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, яка була призначена ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 15.05.2023 року, в сумі 36000,00 грн, що в загальній сумі становить 66000,00 грн., з посиланням на те, що відповідні витрати були понесені відповідачем за наслідком вчинення позивачем необґрунтованих дій у розумінні ч.5 ст.130 ГПК України.

Дана заява у відповідності до поштового конверту скерована відповідачем 11.12.2024 року.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.01.2025 року вищевказану справу розподілено судді Калініченко Л. В. та передано головуючому по справі 16.01.2025 року.

Оскільки 27.12.2024 року на виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 18.12.2024 року Київським районним судом міста Одеси матеріали цивільної справи №947/2075/21 були скеровані до суду апеляційної інстанції, Київським районним судом міста Одеси 21.01.2025 року надіслано лист до Одеського апеляційного суду про повернення матеріалів вищевказаної цивільної справи для розгляду заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення від 15.01.2025 року.

04.02.2025 року до Київського районного суду міста Одеси надійшли матеріали цивільної справи №947/2075/21 з Одеського апеляційного розгляду для розгляду заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення від 15.01.2025 року, які передані головуючому по справі 06.02.2025 року.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 06.02.2025 року вказану заяву призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.02.2025 року з повідомленням сторін по справі.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 17.02.2025 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, судове засідання по цивільній справі №947/2075/21 за заявою представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення з вирішення питання про компенсацію судових витрат понесених відповідачем, яке призначене на 12 березня 2025 року о 11 годині 00 хвилин, вирішено провести в режимі відеоконференції за допомогою комплексу технічних засобів на офіційному порталі https://vkz.court.gov.ua, за участі представника ОСОБА_3 .

У судовому засіданні призначеному на 12.03.2025 року прийняв участь представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 в режимі відео конференції, який заяву підтримав та просив суд задовольнити. Також представник зазначив, що відповідна заява про відшкодування понесених відповідачем витрат по справі була подана в межах встановленого законом п`ятнадцятиденного строку.

Сторона позивача до судового засідання не з`явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши пояснення представника відповідача по справі, оглянувши та дослідивши надані до суду докази та оглянувши матеріали справи, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши перерву у судовому засіданні для його постановлення та проголошення до 13.03.2025 року о 11 год. 30 хв.

Як вже судом зазначено, в провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа №947/2075/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки земельної ділянки та домоволодіння у натурі зі спільної часткової власності.

За наслідком розгляду вказаної справи, 26.11.2024 року Київським районним судом міста Одеси постановлено ухвалу, якою позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки земельної ділянки та домоволодіння у натурі зі спільної часткової власності залишено без розгляду, на підставі положень п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, а саме з підстав повторної неявки належним чином повідомленого позивача до судового засідання, не повідомивши про причини неявки та не надавши заяви про розгляд справи за її відсутності.

У даній заяві, судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу та витрат з проведення судової експертизи, заявлені до відшкодування з позивача стороною відповідача, що регламентовано ч.5 ст. 142 ЦПК України.

Згідно ч.5 ст.142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивач.

Частиною 6 вказаної статті встановлено, що у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодекс

Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З системного тлумачення положень ч.ч. 5, 6 ст.142, ч. 9 ст.141 ЦПК України вбачається, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.01.2021 року в справі №521/3011/18.

Згідно роз`яснень п. 38 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, останній повинен довести, що позовну заяву залишено без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до вищевказаних норм, сам по собі, факт залишення позовної заяви без розгляду за заявою позивача, за відсутності факту його необґрунтованих дій, не є достатньою правовою підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію понесених ним витрат.

Разом з тим, судом також наголошується, що у відповідності до частини 8 статті 141 ЦПК України, якою врегульовано питання з розподілу судових витрат між сторонами передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Приймаючи вказані положення суд зазначає, що як вбачається, ухвала Київського районного суду міста Одеси від 26.11.2024 року про залишення позову ОСОБА_2 без розгляду, була постановлена у судовому засіданні 26.11.2024 року, в якому безпосередньо приймав участь представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Окунєв І.С. та був присутнім під час проголошення вступної та резолютивної частини вказаної ухвали суду.

Повний текст даної ухвали суду складено 28.11.2024 року, копію якої отримано представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Окунєвим І.С. в електронній формі через підсистему Електронний суд 28.11.2024 року о 21.10.46.

Отже, починаючи з 26.11.2024 року сторона відповідача достеменно була обізнана про наслідки розгляду справи, а саме залишення позову ОСОБА_2 без розгляду, повний текст судового рішення про що, отримано відповідачем 29.11.2024 року.

З заявою про вирішення питання про стягнення з позивачки у відшкодування понесених судових витрат, за наслідком вчинення необґрунтованих дій, сторона відповідача звернулась 11.12.2024 року шляхом скерування її засобами поштового зв`язку у вказану дату.

Як вбачається, докази на підтвердження понесених відповідачем судових витрат, заявлених до відшкодування з позивача, додані до заяви про їх відшкодування, яка була скерована лише 11.12.2024 року.

За наслідком чого, суд доходить до висновку, що відповідні докази на підтвердження понесення стороною відповідача судових витрат, заявлених до відшкодування з позивача в порядку ч.5 ст. 142 ЦПК України, подані до суду з порушенням встановленого ч.8 ст. 141 ЦПК України п`ятиденного строку для їх подання, а відтак з порушенням процесуального строку на вчинення відповідної процесуальної дії.

Статтею 120 ЦПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

У відповідності до статті 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідні наслідки до заяви, за наслідком пропуску строку з подання доказів на підтвердження понесених судових витрат, врегульовані ч.8 ст. 141 ЦПК України, якою як вказувалось судом передбачено, що у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається, надавши відповідні докази на підтвердження понесення судових витрат з пропущенням процесуального строку на вчинення процесуальної дії, стороною відповідача не заявлено відповідного клопотання про його поновлення.

Щодо доводів представника відповідача про не пропущення відповідного строку з посиланням на п`ятнадцятиденний строк для вчинення відповідної процесуальної дії встановлений ч.5 ст. 142 ЦПК України, суд вважає необґрунтованими, оскільки вказаною нормою процесуального законодавства врегульовано строки з розгляду судом відповідного питання щодо розподілу судових витрат, який розраховується з дня постановлення ухвали зокрема про залишення позову без розгляду.

Поряд з цим, суд зазначає, що розгляд питання щодо розподілу судових витрат здійснюється судом за наслідком подання відповідних стороною доказів на підтвердження їх понесення, строки на подання яких врегульовані ч.5 ст. 141 ЦПК України, норми якої не передбачають виключень щодо якої зі сторін вона стосується.

Будь-яких доказів на підтвердження наявності поважних причин з пропуску встановленого процесуального строку на вчинення процесуальної дії з подання доказів на підтвердження понесених відповідачем судових витрат, майже втричі, представником відповідача у судовому засіданні не наведено.

Суд звертає увагу на те, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства та самостійно цікавитися ходом ініційованого провадження.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій у відповідності до положень ч.4 ст. 12 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява представника відповідача про відшкодування судових витрат, у відповідності до вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України, підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 120, 126, 141, 261, 352-354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 Окунєва Ігоря Сергійовича про ухвалення додаткового рішення з вирішення питання про компенсацію судових витрат понесених відповідачем по цивільній справі №947/2075/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки земельної ділянки та домоволодіння у натурі зі спільної часткової власності залишити без розгляду.

Копію ухвали суду направити сторонам.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий Л. В. Калініченко