Справа № 159/7690/24
Провадження № 2/159/257/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участі секретаря судових засідань Посполітак Г.О.,

представника позивача - Ткачука О.В.,

представника відповідача Державної казначейської служби - Мельник Л.Є.,яка приймає участь в режимі відеоконференції,

представника відповідача Державної митної служби - Наумчик Р.П.

розглянувши судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, держава Україна в особі Державної казначейської служби України, Ковельської міської ради, третя особа: Ковельський відділ державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, та скасування арешту на майно,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача

У листопаді 2024 через систему «Електронний суд» представник позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним позовом, в якому просить:

- встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме факт того, що ОСОБА_3 був сином ОСОБА_4 ;

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 24,1 кв.м., житловою площею 11,9 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- скасувати арешт нерухомого майна ОСОБА_4 , накладений на підставі постанови Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби № 55910599 від 03.03.2018 року, реєстраційний номер обтяження: 25270851 (спеціальний розділ) від 16.03.2018 року та постанови Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби № 59886685 від 03.09.2019 року, реєстраційний номер обтяження: 36504383 (спеціальний розділ) від 15.05.2020 року;

- скасувати арешт нерухомого майна ОСОБА_3 , накладений на підставі постанови Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби № 58566966 від 07.03.2019 року, реєстраційний номер обтяження: 32037106 (спеціальний розділ) від 18.06.2019 року та постанови Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби № 60010079 від 13.09.2019 року, реєстраційний номер обтяження: 34034417 (спеціальний розділ) від 06.11.2019 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на наступні обставини: ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її колишній чоловік ОСОБА_4 , після смерті якого спадщину прийняв їх син ОСОБА_3 , за фактом спільного проживання із спадкодавцем на момент смерті за адресою: АДРЕСА_2 , який за свого життя не отримав свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер син ОСОБА_3 . За життя колишньому чоловіку ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності на житло від 12 квітня 2002 року, згідно якого квартира АДРЕСА_1 , житловою площею 11,9 кв.м., загальною 24,1 кв.м. належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_4 та членам його сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . В написанні прізвища колишнього чоловіка та сина наявні розбіжності в зв`язку з написанням в свідоцтві про народження сина ОСОБА_5 , прізвища батька дитини " ОСОБА_6 ".

25 липня 2023 року вона звернулась до приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_3 . Видати свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус не має можливості, так як в Державному реєстрі речових прав наявні обтяження арешт нерухомого майна ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а саме: ОСОБА_4 : номер запису про обтяження: 25270851 від 16 березня 2018 року, державний реєстратор: Голярчук О. О., Ковельський міськрайонний відділ державного виконавчої служби, постанова про арешт майна боржника ВП № 5910599 від 03 березня 2018 року; номер запису про обтяження: 36504383 від 15 травня 2020 року державний реєстратор: Шашаєва К. К. Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби, постанова про арешт коштів ВП № 59886685 від 03 вересня 2019 року: ОСОБА_7 : номер запису про обтяження: 32037106 від 18 червня 2019 року, державний реєстратор: Наумчик С. В. Ковельський міськрайонний відділ державного виконавчої служби, постанова про арешт майна боржника ВП № 5866966 від 07 березня 2019 року; номер запису про обтяження: 34034417 від 06 листопада 2019 року державний реєстратор: Купчик О.В. Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби, постанова про арешт майна боржника ВП № 60010079 від 13 вересня 2019 року. Стягувачем в виконавчих провадженнях є Волинська митниця ДФС, правонаступником якої є Держмитслужби України. 06 листопада 2023 року представником позивача подано заяву до Ковельського міського відділу ДВС у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з проханням закінчити виконавчі провадження відносно боржників у зв`язку з їх смертю та скасувати державну реєстрацію обтяжень, на яку отримано відповідь про неможливість отримати інформацію по виконавчим провадженням, так як вона не є стороною виконавчого провадження з рекомендацією звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно та зняття арешту. Вона, як спадкоємець після смерті колишнього чоловіка ОСОБА_4 та сина ОСОБА_3 не була залучена стороною виконавчих проваджень, в межах яких був накладений арешт на майно, і не є суб`єктом права на подачу скарги в порядку ст. 447 ЦПК України.

Вважає, що її порушено право як спадкоємця, що може бути захищене шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття з нього арешту.

Враховуючи викладене, посилаючись на норми чинного законодавства позивач просить позов задовольнити.

Стислий виклад заперечень відповідачів у справі.

03 грудня 2024 року представником Державної митної служби України Наумчик Р.П. через систему «Електронний суд» подано до суду відзив, в якому просить у задоволенні позову відмовити.

Вказує, на те, що Державна митна служба України у даному провадженні не може бути належним відповідачем у справі. Зняття арешту з майна у разі закінчення виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця. Держмитслужба не входить до системи органів та суб`єктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав та не має повноважень накладати/знімати арешт на нерухоме майно. Оскільки, накладення та сплата адміністративного штрафу нерозривно пов`язані з конкретною особою, тому правовідносини між позивачем та Держмитслужбою не можуть розглядатись як зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитором і спадкоємцем. Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 до Держмитслужби, як до відповідача не можуть бути задоволені.

03 грудня 2024 року представником Державної казначейської служби України Мельник Л.Є. через систему «Електронний суд» подано до суду відзив, в якому просить у задоволенні позову відмовити, оскільки казначейська служби діє відповідно до повноважень та компетенції визначених Положеннями про Державну казначейську службу України та забезпечує казначейське обслуговування державного та місцевих бюджетів на основі введення єдиного казначейського рахунка та управління наявними фінансовими ресурсами, що ним обліковується. Крім цього, посилаючись на норми чинного законодавства вважає, що Державна казначейської служба України є неналежним відповідачем, а тому просить в позові відмовити.

Представником відповідача Ковельської міської ради Волинської області відзиву на позовну заяву чи будь-яких заперечень не подано.

Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 14.11.2024 року.

19 листопада 2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

17 січня 2025 року ухвалою суду залучено до участі в розгляді справи, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

14 лютого 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача Ткачук О.В. у ході судового розгляду позов підтримав з підстав, зазначених у ньому і прохає задовольнити.

У ході судового розгляду представник відповідача Державної казначейської служби Мельник Л.Є. та представник відповідача Державної митної служби Наумчик Р.П., кожен зокрема, позов не визнали, просили відмовити з підстав викладених у відзиві на позов.

Представник відповідача Ковельської міської ради Волинської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, за наявними матеріалами справи .

Представник третьої особи - Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без участі представника відділу, покладається на розсуд суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

У ході судового розгляду встановлено, що 20 грудня 2017 року заступником начальника Волинської митниці ДФС Германом В. М. винесено постанову у справі про порушення митних правил № 4402/2055/17 про визнання винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн. 26 лютого 2018 року вищевказану постанову направлено до Ковельського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області для примусового виконання.

17 січня 2018 року заступником начальника Волинської митниці ДФС Германом В. М. винесено постанову у справі про порушення митних правил № 4667/20500/17 про визнання винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн. 30 березня 2018 року постанову направлено до Ковельського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області для примусового виконання.

Згідно з повідомленням Ковельського відділу ДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМУ МЮ, виконавче провадження (далі ВП) № 55910599 з примусового виконання постанови Волинської митниці ДФС № 4402/20500/17 від 20 грудня 2017 року про стягнення з ОСОБА_4 адміністративного штрафу в сумі 8500 грн за порушення митних правил на користь Волинської митниці ДФС завершене 27 грудня 2018 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку із відсутністю майна). ВП № 59886685 з повторного примусового виконання вищевказаної постанови завершене 28 квітня 2021 року з тих же підстав.

ВП № 58566966 з примусового виконання виконавчого листа Ковельського міськрайонного суду Волинської області № 159/72/19 від 26 лютого 2019 року про стягнення з ОСОБА_3 (згідно з відкритими даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень) 1287 грн в користь держави судових витрат, пов`язаних з проведенням судово-товарознавчих експертиз завершене 18 червня 2019 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження (у зв`язку із відсутністю майна).

Судом згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень установлено, що виконавчий лист № 159/72/19 від 26 лютого 2019 року видано на виконання вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2019 року в кримінальній справі № 159/72/19 (кримінальне провадження № 0000996) відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України у відповідній в частині.

ВП № 60010079 з примусового виконання постанови Волинської митниці ДФС № 4667/20500/17 від 17 січня 2018 року про стягнення з ОСОБА_3 (згідно з відкритими даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень) адміністративного штрафу в сумі 8500 грн за порушення митних правил на користь Волинської митниці ДФС завершене 29 травня 2020 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку із відсутністю майна).

Повторно виконавчі документи на примусове виконання не надходили. Матеріали виконавчих проваджень знищені у зв`язку із закінченням строку їх зберігання.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав в межах ВП № 55910599 державним виконавцем Ковельського МР ВДВС ГТУЮ у Волинській області Голярчуком О. О. 03 березня 2018 року видано постанову про арешт майна боржника ОСОБА_4 , на підставі якого державним виконавцем Ковельського МР ВДВС ГТУЮ у Волинській області Голярчуком О. О. 16 березня 2018 року (11:36:46) здійснено державну реєстрацію обтяження (індексний номер рішення 40147624) арешт нерухомого майна, все майно боржника, номер запису про обтяження 25270851.

Державним виконавцем Ковельського МР ВДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) Шашаєвою К. К. 03 вересня 2019 року у ВП № 59886685 видано постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_4 , на підставі якого державним виконавцем Ковельського МР ВДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) Шашаєвою К. К. 15 травня 2020 року (11:44:46) здійснено державну реєстрацію обтяження (індексний номер рішення 52245979) арешт нерухомого майна, номер запису про обтяження 36504383.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав в межах ВП № 58566966 державним виконавцем Ковельського МР ВДВС ГТУЮ у Волинській області Наумчук С. В. 07 березня 2019 року видано постанову про арешт майна боржника ОСОБА_3 , на підставі якого державним виконавцем Ковельського МР ВДВС ГТУЮ у Волинській області Наумчук С. В. 18 червня 2019 року (16:00:40) здійснено державну реєстрацію обтяження (індексний номер рішення 47393741) арешт нерухомого майна, все майно, номер запису про обтяження 32037106.

У межах ВП № 60010079 державним виконавцем Ковельського МР ВДВС ГТУЮ у Волинській області Купчик О. В. 13 вересня 2019 року видано постанову про арешт майна боржника ОСОБА_3 , на підставі якого державним виконавцем Ковельського МР ВДВС ГТУЮ у Волинській області Купчик О. В. 06 листопада 2019 року (17:40:36) здійснено державну реєстрацію обтяження (індексний номер рішення 49558866) арешт нерухомого майна, все нерухоме майно, номер запису про обтяження 34034417.

Судом встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , який 20.02.2003 року було розірвано ( копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 20.02.2003).

Від даного шлюбу народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 12.04.2002 року, виданого на підставі розпорядження (наказу) від 12.04.2002 року квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної (сумісної) власності позивачу, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 13 серпня 2022 року виданим Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті спадкодавця ОСОБА_8 відкрилась спадщина за законом, яку прийняв син, ОСОБА_3 , шляхом постійного проживання із спадкодавцем у квартирі АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою РЖКП №1 м.Ковель. Така інформація узгоджується із записами в будинковій книзі № 0159804.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер син позивача ОСОБА_3 (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 20.03.2023).

Позивач є матір`ю померлого, зокрема факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 , як між матір`ю та сином, підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 .

Цим же свідоцтвом про народження, яке видане на ім`я ОСОБА_3 , доводиться, що батьком останнього є « ОСОБА_8 ».

Судом встановлено, що позивач спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, подала нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З дослідженої судом копії спадкової справи № 7/2023 , заведеної приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Веніславською В.П. щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 слідує, що з заявою про прийняття спадщини звернулася позивач ОСОБА_1 . Інші спадкоємці відсутні.

Мотиви, з яких виходить суд, застосовані норми права.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі суд приходить до таких висновків.

Щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин суд виходить із наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема факту родинних відносин між фізичними особами, якщо це тягне за собою настання певних правових наслідків.

Необхідність встановлення факту родинних відносин у цій справі пов`язана із реалізацією права позивача на прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що позивач позбавлена отримати свідоцтво про право на спадщину

за законом на квартиру АДРЕСА_1 є неможливим у зв`язку з тим, що виявлено невідповідність прізвища спадкодавця ОСОБА_3 та його батька ОСОБА_4 у свідоцтві про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 від 23 вересня 2008 року, свідоцтві про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 20 лютого 2003 року, свідоцтві про право власності на житло від 12 квітня 2002 року, свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 від 13 серпня 2022 року.

Різниця в написанні прізвища батька спадкодавця ОСОБА_3 з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_9 » спричинена перекладом в його документах з російської на українську мову.

Допитана в судовому засіданні з цих підстав свідок ОСОБА_10 показала, що була хрещеною матір`ю ОСОБА_3 та може категорично ствердити, що його батько ОСОБА_8 та ОСОБА_4 є однією і тією ж особою.

Наведені вище докази дають підстави суду з достовірністю встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як між сином та батьком, а тому в цій частині заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В силу ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно з статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Відповідно до ст.. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво про право на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Судом встановлено, що має місце спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті її сина ОСОБА_3 (частина 1 статті 1261 ЦПК України).

Матеріалами спадкової справи заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 доводиться та обставина, що інші спадкоємці, окрім позивача ОСОБА_1 , які б претендували на майно померлого ОСОБА_3 , відсутні.

Враховуючи вищевикладене суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача в спосіб, передбачений ст.16 ЦК України шляхом визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування підлягають до задоволення.

Щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна суд виходить із наступного.

У частині першій статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі № 826/12775/15).

Порушене право спадкоємця може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту (постанова Верховного Суду від 06 травня 2024 року в справі № 725/3352/23).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті її сина ОСОБА_3 .

Поряд з цим встановлено, що згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав державними виконавцями Ковельського МР ВДВС ГТУЮ у Волинській області 03 березня 2018 року та 03 вересня 2019 року видані постанову про арешт майна та коштів боржника ОСОБА_4 , та здійснену державну реєстрацію обтяження арешт нерухомого майна, все майно боржника.

Крім цього, згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав державними виконавцями Ковельського МР ВДВС ГТУЮ у Волинській області 07 березня 2019 року та 13 вересня 2019 року видані постанову про арешт майна боржника ОСОБА_3 та здійснену державну реєстрацію обтяження арешт нерухомого майна, все майно.

Вказані виконавчі провадження завершенні на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» ( у зв`язку з відсутністю майна), а на даний час знищені за строками збергіння.

Слід зазначити, що накладення сплати штрафу у справах про адміністративне правопорушення нерозривно пов`язані з конкретною особою, а тому не допускають правонаступника в зв`язку зі смертю боржника, що відповідає вимогам ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», у якій зазначено що виконавче провадження підлягає закінченню у разі припиненням юридичної особи, сторони виконавчого провадження якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Відтак, враховуючи те, що позивач є належним спадкоємцем майна спадкодавця, а існуючі на даний час арешт та заборона на відчуження нерухомого майна повністю унеможливлює реалізацію її спадкового права на отримання свідоцтва про право на спадщину, а також відсутність підстав для продовження обтяження на майно, позовні вимоги щодо скасування арешту майна підлягають до задоволення.

Разом з тим, щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до Державної митної служби України, держава Україна в особі Державної казначейської служби України, слід відмовити, оскільки вказані органи не є належними відповідачами у даній справі.

Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що суб`єктами цивільних відносин можуть бути як фізичні, так і юридичні особи. Ці особи вправі захистити свої порушені, невизнані чи оспорювані права, свободи та інтереси, пред`явивши відповідний позов до суду. Відповідачами за таким позовом є особа та/або держава, які мають безпосередній зв`язок із спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушили, не визнали або оспорили його права, свободи чи інтереси, і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Цивільний процесуальний закон покладає саме на позивача обов`язок визначати відповідача у справі.

Визначення кола відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Так, відповідач це особа, яка на думку позивача порушила не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому, орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом виконують судові рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №826/12775/15).

Слід зазначити також, що позовна вимога до держави Україна в особі Державної казначейської служби України відсутня, а тому цей орган не може нести відповідальінсть перед позивачем за дії інших суб`єктів.

Казначейство виступає від власного інші, самостійно відповідає за власними зобов`язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до ч.1 ст.2 ЦК України.

З наведених вище підстав не є належним відповідачем і Державної митної служби України.

Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, пункт 31.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц) (пункти 36-39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (провадження № 14-626 цс 18)

Оскільки позовна вимога ОСОБА_1 пред`явлена до неналежних відповідачів Державної митної служби України та держава Україна в особі Державної казначейської служби України, суд дійшов висновку про відмову в цій частні у задоволенні позову, оскільки вказані органи не є належними відповідачами у даній справі.

Керуючись ст. ст. 141, 247, 258, 259, 263-265, 273, 279 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

У частині позовних вимог ОСОБА_1 доДержавної митної служби України, та держави Україна в особі Державної казначейської служби України відмовити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме факт того, що ОСОБА_3 був сином ОСОБА_4

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 24,1 кв.м., житловою площею 11,9 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Скасувати арешт нерухомого майна ОСОБА_4 , накладений на підставі постанови Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби № 55910599 від 03.03.2018 року, реєстраційний номер обтяження: 25270851 (спеціальний розділ) від 16.03.2018 року та постанови Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби № 59886685 від 03.09.2019 року, реєстраційний номер обтяження: 36504383 (спеціальний розділ) від 15.05.2020 року.

Скасувати арешт нерухомого майна ОСОБА_3 , накладений на підставі постанови Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби № 58566966 від 07.03.2019 року, реєстраційний номер обтяження: 32037106 (спеціальний розділ) від 18.06.2019 року та постанови Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби № 60010079 від 13.09.2019 року, реєстраційний номер обтяження: 34034417 (спеціальний розділ) від 06.11.2019 року.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст складено 11 березня 2025 року.

Головуючий: В.О. Лесик