ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/1991/23 Номер провадження 22-ц/814/491/25Головуючий у 1-й інстанції Косик С. М. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Секретар: Пєшков В.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 26 серпня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шуба Алла Федорівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі вказаною позовною заявою, мотивованою тим, що в жовтні 2023 ним отримано лист від приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шуби А.Ф., в якому нотаріус повідомила, що 25.08.2023 заведена спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та про наявність заповіту останньої на ім`я ОСОБА_2 ..

Про наявність заповіту позивачу стало відомо з вищевказаного листа приватного нотаріуса. 07.11.2023 року ОСОБА_2 звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, яка того ж дня видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії , оскільки заявником пропущено шестимісячний строк для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини та визначити йому додатковий тримісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 26 серпня 2024 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шуба Алла Федорівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Визначено ОСОБА_2 додатковий строк тривалістю в три місяці після набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Карлівка Полтавського району Полтавської області.

В апеляційному порядку рішення оскаржив відповідач ОСОБА_4 .Скарга мотивована тим, що рішення прийнято судом з порушенням норм матеріального та процесуального права , окрім того судом не в повній мірі вивчено матеріали спадкової справи .

Апелянт вказує, що 09.10.2010 року посвідчено зповіт ОСОБА_3 приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу Пусан Т.В. зареєстрований в реєстрі за №2462 відповідно до якого заповіла належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 6,52 га , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що знаходиться на території Абрамівської сільської ради Машівського району Полтавської області ОСОБА_5 , а заповіт ОСОБА_3 посвідчений 21.10.2010 року , відповідно до якого заповіла ОСОБА_2 належну їй на праві приватної власності земельну ділянку не значиться як зареєстрований та архівному фонді №105 приватного нотаріуса Карлівського районного нотаріального округу Пусан Т.В. відсутній . Проте суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини.

Судом не було досліджено питання, як заповідачу стали відомі персональні дані ОСОБА_2 , що вказані у заповіті , оскільки зі слів самого ОСОБА_2 встановлено, що йому було невідомо про складання відповідного заповіту .

Скаржник зазначає, що заповіт ОСОБА_3 посвідчений 21.10.2010 року , відповідно до якого заповіла ОСОБА_2 належну їй на праві власності земельну ділянку - який не значиться як зареєстрований та в архівному фонді №105 приватного нотаріуса Карлівського районного нотаріального округу Пусан Т.В. відсутній, відтак суд першої інстанції повинен був поставити під сумнів , чи має право ОСОБА_2 подавати позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 вказує, що позивачу було відомо про наявність заповіту , а тому є підстави вважати , що сплив строк позовної давності за вищевказаними позовними вимогами позивача , що є підставою для відмови в задоволення позову.

У зв`язку із вказаним скаржник просить скасувати рішення Машівського районного суду Полтавської області від 26 серпня 2024 року та ухвалити нове , про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Судовим розглядом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Карлівка Полтавського району Полтавської області у віці 54 роки померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.13,127).

ОСОБА_3 до дня смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та за вказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.130).

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.11.2023 року за №353685086 ОСОБА_3 на день смерті належали дві земельні ділянки: площею 6,5293 га з кадастровим номером :00:002:0019, посвідчене Державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 №611586 від 30.08.2002 та площею 6,068 га з кадастровим номером :00:003:0117, право власності на яку зареєстровано державним реєстратором виконавчого комітету Ланнівської сільської ради Карлівського району Полтавської області Бугаєнко В.М. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.03.2020 року за №36059241 (а.с.145-150).

15.02.2008 року ОСОБА_3 передала належну їй земельну ділянку площею 6,5293 га з кадастровим номером :00:002:0019 в оренду ПСП «Нове життя» строком на десять років (а.с.67-69).

25.08.2023 приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шубою А.Ф. до майна померлої ОСОБА_3 за заявою доньки померлої ОСОБА_1 , заведено спадкову справу за №128/2023 (а.с.122-126,129,134).

За життя, 21.10.2010 року, ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 2577, відповідно до якого заповіла належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 6,52 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Абрамівської сільської ради Машівського району Полтавської області ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10-12,139).

17.10.2023 приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шуба А.Ф. повідомила ОСОБА_2 , що 25.08.2023 заведена спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка склала 21.10.2010 року заповіт на ім`я ОСОБА_2 . Вказаний лист позивач отримав 28.10.2023 року (а.с.139,140).

Постановою від 07.11.2023 приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шуба А.Ф. відмовила ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , а саме на земельну ділянку площею 6,5293 га з кадастровим номером :00:002:0019, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не звернувся до нотаріуса у шестимісячний строк установлений чинним законодавством для подачі заяви про прийняття спадщини та на час відкриття спадщини не проживав разом зі спадкодавцем (а.с. 9).

09.11.2023 року приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шуба А.Ф. видала доньці померлої ОСОБА_3 ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 6,068 га з кадастровим номером :00:003:0117 (а.с.151,152).

За повідомленням Полтавського обласного державного нотаріального архіву від 27.03.2024 3 630/01-20 за період з 14.08-25.10.2010 року виявлено примірник довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Карлівського РНО Пусан Т.В. 09.10.2010 року за реєстровим номером 2462 (бланк ВРВ №431297), за якою ОСОБА_3 уповноважує ОСОБА_5 бути її представником з питань, пов`язаних з розпорядженням належними їй земельними ділянками. 2462 внесено запис про посвідчення заповіту, який викладений за бланку ВРВ №431296 (а.с.104).

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222,1270 ЦК України).

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними.

Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Предметом спору є встановлення додаткового строку для прийняття спадщини позивачеві, оскільки останній після смерті ОСОБА_3 , будучи її спадкоємцем за заповітом, пропустив строк для прийняття спадщини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_2 вказував, що він до липня 2023 року не знав про існування заповіту, тому не звертався до нотаріуса з відповідною заявою протягом визначеного законом строку.

Разом з тим, ОСОБА_1 заперечувала проти заявлених вимог та вказувала, що відсутні підстави для поновлення строку для прийняття спадщини.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, в редакції, чинній на момент відкриття спадщини, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Проте , попри заведення спадкової справи за заявою ОСОБА_7 25 серпня 2023 року, нотаріусом спадкоємцю про наявність заповіу на його ім`я було поідомлено лише 17 жовтня 2023 року.

Встановивши, що позивач не є родичем та спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , апеляційний суд вважає, що він дійсно не мав підстав звертатися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини оскільки йому не було відомо про смерть спадкодавця та наявність заповіту на його ім`я, нотаріус не повідомила його про відкриття спадщини та наявності заповіту на його ім`я, відтак , правомірним буде надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Спадкове законодавство засновується на принципі переваги формального волевиявлення спадкодавця (заповіту) над положеннями закону, спадкоємці за законом спадкують тільки у випадках відсутності заповіту, визнання його недійсним, нерозподілення заповідачем усієї спадщини або неприйняття (відмови від прийняття) спадщини спадкоємцями, призначеними у заповіті (частина друга статті 1223 ЦК України).

За вказаних обставин , колегія суддів відхиляє посилання апеляційної скарги , які ґрунтуються на сумнівності заповіту складеного на ім`я ОСОБА_2 , оскільки апелянтом не доведено належними та допустимими доказами недійсності заповіту , наявності обставин щодо існування довіреностей на розпорядження спірною земельною ділянкою, договорів оренди , на що ОСОБА_1 посилася і в суді першої інстанції як на підставу відмови у позові.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 26 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов