ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м.Суми

Справа №583/1185/24

Номер провадження 22-ц/816/121/25

22-ц/816/122/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ»,

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ-МАКСИМКО»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ»

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2024 року та на додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 березня 2024 року у складі судді Ярошенко Т.О., ухвалені в м.Охтирка,

в с т а н о в и в :

14 березня 2024 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Абрамович Г.О., звернувся до суду з позовом до ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ», третя особа - ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» про розірвання договорів оренди землі та стягнення індексації.

Свої вимоги мотивував тим, що він є власником земельної ділянки загальною площею 3,9439 га з кадастровим номером :01:001:0549, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельної ділянки загальною площею 3,9439 га з кадастровим номером :01:001:0550, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Чернеччинської сільської об`єднаної територіальної громади (бувшої Кардашівської сільської ради) Охтирського району, Сумської області. Він успадкував вищевказані земельні ділянки після смерті своєї матері ОСОБА_2 , яка за життя уклала договори оренди землі з ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО», а саме 21.03.2016 року договір оренди землі №41/16 щодо земельної ділянки загальною площею 3,9439 га з кадастровим номером :01:001:0550 та 21.03.2016 року договір оренди землі № 42/16 щодо земельної ділянки загальною площею 3,9439 га з кадастровим номером :01:001:0549. Вищевказані договори оренди укладені строком на 10 років. Пунктом 9 передбачено, що орендна плата за договорами вноситься у грошовій формі в розмірі 7 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 7855,71 грн, із вирахуванням податку з доходів. Пунктами 10,11 договорів передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 01 грудня. 22.09.2017 року мати позивача ОСОБА_2 уклала з ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» додаткові договори, відповідно до яких по договору оренди землі №41/16 розмір орендної плати збільшено з 7 % на 10 % і орендна плата склала 11222,45 грн; по договору оренди землі №42/16 розмір орендної плати збільшено з 7 % на 10 % і орендна плата склала 11222,45 грн.

23.10.2018 року між ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО», ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» та ОСОБА_1 укладено трьохсторонні додаткові угоди №1 до договорів № 41/16 та № 42/16, в яких новий орендар (ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ») приймає на себе всі права та обов`язки від ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО», окрім того зазначено, що з 2017 року орендна плата за кожним договором складає по 11222,45 грн, що становить 10 % нормативної грошової оцінки.

Посилаючись на те, що орендар неналежним чином виконує умови договорів оренди, а саме орендну плату сплачує без індексації, тобто частково не виконує обов`язку зі сплати орендної плати, просив розірвати договір оренди землі №41/16, який укладено 21.03.2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» щодо оренди земельної ділянки площею 3,9439 га, кадастровий номер :01:001:0550; розірвати договір оренди землі №42/16, який укладено 21.03.2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ 30382533» щодо оренди земельної ділянки площею 3,9439 га, кадастровий номер :01:001:0549; стягнути з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь позивача невиплачену індексацію в розмірі 38075,68 грн, а також стягнути судові витрати.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Розірвано договір оренди землі № 41/16, який укладено 21.03.2016 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» щодо земельної ділянки площею 3,9439 га, кадастровий номер :01:001:0550.

Розірвано договір оренди землі № 42/16, який укладено 21.03.2016 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» щодо оренди земельної ділянки площею 3,9439 га, кадастровий номер :01:001:0549.

Стягнуто з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь ОСОБА_1 невиплачену індексацію в розмірі 38071,74 грн., обраховану без вирахування податків та інших обов`язкових платежів, відмовивши в решті вимог.

Стягнуто з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3597,26 грн.

Додатковим рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 березня 2024 року стягнуто з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги, в розмірі 5000 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ», посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ; скасувати додаткове рішення та ухвалити нове, яким у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката відмовити в повному обсязі.

Вважає, що суд першої інстанції не врахував той факт, що позивачу щорічно виплачувалася орендна плата у відповідності до розміру земельної ділянки, що відповідало домовленості сторін. Розрахунки, надані позивачем, зроблені некоректно.

Зазначає, що порядок індексації орендної плати законом не передбачений, у договорах оренди землі така інформація відсутня. Складність також полягала в тому, що індекс інфляції публікується за попередні періоди, тому на час виплати орендної плати точний індекс інфляції за поточний рік ще не був відомий.

Посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно та неправомірно провів розрахунок індексації орендної плати, не застосувавши строків позовної давності, про що було вказано у відзиві на позовну заяву.

Крім того, вважає, що часткова невиплата орендної плати в силу ст. 141 ЗК України, ст. 32 Закону України «Про орендну плату» не є підставою для розірвання спірних договорів, оскільки не носить систематичного характеру та не є суттєвою по відношенню до виконаної частини умов договору.

Вказує, що при ухваленні додаткового рішення та відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката, судом не враховано, що під час розгляду справи позиція позивача фактично не змінювалася, при цьому, аргументи, викладені позивачем у позовній заяві не потребували ні додаткового часу, ні зусиль на підготовку.

Від ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство вказує на відсутність підстав для розірвання договорів оренди земельних ділянок.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Учасники справи повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з`явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є власником земельних ділянок, які знаходяться на території Чернеччинської сільської об`єднаної територіальної громади (бувшої Кардашівської сільської ради) Охтирського району, Сумської області, а саме: земельної ділянки, загальною площею 3,9439 га з кадастровим номером :01:001:0549, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.10.2018 року, видане приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Лебедєвою Л.М. та зареєстроване в реєстрі за № 1656 (а.с.10) та земельної ділянки загальною площею 3,9439 га з кадастровим номером :01:001:0550, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.10.2018 року, видане приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Лебедєвою Л.М. та зареєстроване в реєстрі за № 1657 (а.с.13).

Право власності на вказані земельні ділянки за ОСОБА_1 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідними витягами за №141510811 від 17.10.2018 року (а.с.11), а також за № 141519346 від 17.10.2018 року (а.с.14).

За життя мати позивача ОСОБА_2 21.03.2016 року уклала з ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» договір оренди землі №41/16 щодо земельної ділянки загальною площею 3,9439 га з кадастровим номером :01:001:0550, та 21.03.2016 року договір оренди землі № 42/16 щодо земельної ділянки загальною площею 3,9439 га з кадастровим номером :01:001:0549. Вищевказані договори оренди укладені строком на 10 років. Орендна плата за договорами, а саме п.9 вноситься у грошовій формі в розмірі 7 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 7855,71 грн, із вирахуванням податку з доходів. Пунктом 10 Договору передбачено, що «обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації». Також, згідно п.11 Договору орендна плата вносить в строки: один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 01 грудня (а.с.16-17, 21-22).

22.09.2017 року мати позивача ОСОБА_2 уклала з ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» додатковий договір «Про внесення змін та доповнень до договору оренди землі №41/16 в якому змінено відсоткову ставку розміру орендної плати з 7 % на 10 %, орендна плата склала 11222,45 грн. Цього ж дня також уклала з ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» додатковий договір «Про внесення змін та доповнень до договору оренди землі №42/16 в якому змінено відсоткову ставку розміру орендної плати з 7 % на 10 %, орендна плата склала 11222,45 грн (а.с.19,24).

23.10.2018 року між ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО», ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» та ОСОБА_1 укладено трьохсторонню додаткову угоду №1 до Договору № 41/16, в якій новий орендар (ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ») приймає на себе всі права та обов`язки від ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО», окрім того зазначено, що з 2017 року орендна плата складає 11222,45 грн, що становить 10 % нормативної грошової оцінки (а.с.20).

Також, 23.10.2018 року між ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО», ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» та ОСОБА_1 укладено трьохсторонню додаткову угоду №1 до Договору № 42/16, в якій новий орендар (ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ») приймає на себе всі права та обов`язки від ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО», окрім того зазначено, що з 2017 року орендна плата складає 11222,45 грн, що становить 10 % нормативної грошової оцінки (а.с.25).

Вищевказані договори були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.30-33).

Згідно з пунктом 39 договорів оренди передбачено, що дія договорів припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Тобто, наведеними умовами договорів передбачена можливість його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін в наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Положенням пункту 10 договорів було погоджено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем істотно порушено умови договорів, а саме не в повному обсязі сплачувалася орендна плата, що згідно з ч.2 ст. 651 ЦК України є підставою для розірвання за рішенням суду договорів оренди земельної ділянки. Крім того, суд вважав, що права позивача підлягають захисту шляхом стягнення з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь позивача суми невиплаченої індексації за договорами оренди землі.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитися не може, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 13 цього Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі, в тому числі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).

Частинами 1-3 статті 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.

За змістом ст.ст. 21, 22, 23 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Зі змісту укладених між сторонами договорів оренди землі та додаткових угод до них слідує, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Розмір орендної плати за умовами п. 10 договорів оренди, має обраховуватись з урахуванням індексу інфляції, а доводи відповідача, про те, що сторони не врегулювали питання, яким саме чином/способом та в якому порядку обчислювати індексацію, є безпідставними.

Позивачем надані відомості з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2018-2023 роки, з урахуванням яких суд провів розрахунок індексації орендної плати, навівши відповідні розрахунки.

Так, розрахунок індексації здійснюється за формулою: [Сума індексації] = [Орендна плата] х [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Орендна плата], де: [Орендна плата] - сума орендної плати, яка підлягає індексації, [Сукупний індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період.

Розрахунок заборгованості за договором №41/16.

Базовий місяць обрахування індексації орендної плати є жовтень 2017 року, що є наступним після внесення змін до договору оренди щодо розміру орендної плати.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2018-2023 роки позивач отримував орендну плату за двома договорами однією сумою, тобто сума сплаченої орендної плати за один договір становить 12345 грн (24689 грн : 2).

За 2018 рік: заборгованість відсутня.

За 2019 рік: 11222,45 грн. х 117,103 % - 12345 грн (фактично виплачено орендарем) = недоплата становить 796,82 грн.

За 2020 рік: 11222,45 грн. х 119,811 % - 12345 грн (фактично виплачено орендарем) = недоплата становить 1100,72 грн.

За 2021 рік: 11222,45 грн. х 132,991 % - 12345 грн (фактично виплачено орендарем) = недоплата становить 2579,84 грн.

За 2022 рік: 11222,45 грн. х 172,273 % - 12345 грн (фактично виплачено орендарем) = недоплата становить 6988,25 грн.

За 2023 рік: 11222,45 грн. х 177,459 % - 12345 грн (фактично виплачено орендарем) = недоплата становить 7570,24 грн.

Загальна сума заборгованості становить 19035,87 грн.

Розрахунок заборгованості за договором оренди №42/16

Базовий місяць обрахування індексації орендної плати є жовтень 2017 року, що є наступним після внесення змін до договору оренди щодо розміру орендної плати.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2018-2023 роки позивач отримував орендну плату за двома договорами однією сумою, тобто сума сплаченої орендної плати за один договір становить 12345 грн (24689 грн : 2).

За 2018 рік: заборгованість відсутня.

За 2019 рік: 11222,45 грн. х 117,103 % - 12345 грн (фактично виплачено орендарем) = недоплата становить 796,82 грн.

За 2020 рік: 11222,45 грн. х 119,811 % - 12345 грн (фактично виплачено орендарем) = недоплата становить 1100,72 грн.

За 2021 рік: 11222,45 грн. х 132,991 % - 12345 грн (фактично виплачено орендарем) = недоплата становить 2579,84 грн.

За 2022 рік: 11222,45 грн. х 172,273 % - 12345 грн (фактично виплачено орендарем) = недоплата становить 6988,25 грн.

За 2023 рік: 11222,45 грн. х 177,459 % - 12345 грн (фактично виплачено орендарем) = недоплата становить 7570,24 грн.

Загальна сума заборгованості становить 19035,87 грн.

Загальна сума заборгованості за обома договорами становить 38071,74 грн.

Колегія суддів погоджується з присудженим до стягнення з відповідача розміром невиплаченої індексації за договорами оренди землі, який зроблений судом відповідно до вимог законодавства. Не погоджуючись з цим розрахунком, відповідачем не наведено власного розрахунку.

Всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що відповідачем не було виконано взятих на себе зобов`язань за укладеними з позивачем договорами оренди землі, оскільки виплата орендної плати за 2019 - 2023 роки позивачу проводилася без урахування індексації.

Розмір недоплаченої ОСОБА_1 орендної плати за обома договорами становить 38071,74 грн, які суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача без вирахування податків та інших обов`язкових платежів.

Щодо доводів відповідача про проведення розрахунку заборгованості з орендної плати з пропуском строків позовної давності, то їх колегія суддів вважає безпідставними.

Зокрема, позивач, звертаючись до суду з позовом у березні 2024 року просив стягнути заборгованості з орендної палати, яка виникла за 2019-2023 роки.

Відповідно до п. 12 та п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Тобто, з урахуванням вказаних норм, з позовом про стягнення заборгованості за договором оренди позивач звернувся в межах строків позовної давності.

Переглядаючи рішення суду в частині вирішення позовних вимог про розірвання укладених між сторонами договорів оренди землі, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України передбачено,що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 20 листопада 2024 року у справі №918/391/23 виснувала, що у разі якщо має місце сплата орендної плати у меншому розмірі, аніж визначено умовами договору оренди землі, тобто коли орендар допустив недоплату орендної плати й таке порушення умов договору є істотним, тоді застосуванню підлягає не спеціальна норма пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, а загальне правило частини другої статті 651 ЦК України.

Тобто якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, то договір має бути розірваний на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

У випадку неістотної недоплати орендної плати (чи встановлення неістотності такого порушення судом) ефективним та пропорційним буде такий спосіб захисту, як стягнення заборгованості з орендної плати.

Порушення договору на предмет істотності суд оцінює винятково за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору.

У кожному конкретному випадку істотність порушення договору потрібно оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії - «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору». Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Йдеться не лише про грошовий вираз зазначених втрат, зокрема й збитків, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданих порушенням договору втрат із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2021 року у справі № 910/2861/18 та від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17, у яких зазначено, що для застосування частини другої статті 651 ЦК України суд має встановити не лише факт порушення договору, але й завдання цим порушенням шкоди (яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди), її розмір, а також те, чи дійсно істотною є різниця між тим, на що мала право розраховувати потерпіла сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати.

Розірвання договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості допущеного порушення. Вирішальне значення для застосування зазначеного припису закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення має вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 199/3846/19).

Колегією суддів було встановлено, що дійсно відповідачем у 2019 - 2023 роках не були в повному обсязі виконані зобов`язання за договорами оренди землі в частині виплати орендної плати з урахуванням індексації. Розміри недоплаченої орендної плати за договором № 41/16 та №42/16 від 21.03.2016 року є однаковими і за 2019 рік становлять 796,82 грн, що складає 6 % від річного розміру орендної плати, за 2020 рік недоплата становить 1100,72 грн, що складає 8% від річного розміру орендної плати, за 2021 рік становить 2579,84 грн, що складає 17% від річного розміру орендної плати, за 2022 рік становить 6988,25 грн, що складає 36% від річного розміру орендної плати, за 2023 рік становить 7570,24 грн, що складає 38% від річного розміру орендної плати.

Зазначені розміри недоплаченої відповідачем орендної плати, на переконання колегії суддів, є незначними та внаслідок недоплати орендної плати орендодавець не був значною мірою позбавлений того, на що розраховував. Зворотні обставини позивачем належними доказами не доведено.

Позиція сторін свідчить про те, що вони не дійшли згоди щодо порядку обрахунку розміру орендної плати з урахуванням індексації, тобто умисної недоплати орендної плати з боку відповідача позивачем не доведено.

Таким чином, зважаючи на те, що часткова несплата відповідачем орендної плати у 2019 - 2023 роках не призвела до істотного порушення умов укладених між сторонами договорів, колегія суддів не вбачає підстав для розірвання договорів оренди землі № 41/16 та №42/16 від 21.03.2016 року та вважає, що стягнення з відповідача заборгованості із орендної плати буде ефективним та пропорційним способом захисту порушеного права позивача.

Виходячи з викладеного, на підставі п. 3) та п. 4) ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог про розірвання договорів оренди землі, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог, а в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати підлягає залишенню без змін.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, рішення суду підлягає зміні в частині розподілу між сторонами понесених судових витрат та додаткове рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалюючи додаткове рішення від 29 березня 2024 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області обґрунтовано виходив з того, що судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги, в розмірі 5000 грн будуть достатніми та не становитимуть надмірного тягаря для відповідача. Суд першої інстанції правильно виходив з принципів пропорційності, співмірності, розумності, а також враховуючи клопотання представника відповідача про зменшення судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Доводи апеляційної скарги про протилежне є безпідставними.

Пропорційно до частки задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути 3711,20 грн судових витрат (1211,20 грн судового збору та 2500 грн витрат на правничу допомогу) за розгляд справи в суді першої інстанції.

Також, пропорційно до частки задоволених вимог апеляційної скарги відповідача, з позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1816,80 грн, сплачений товариством за апеляційний перегляд рішення суду.

Відповідно до ч.10 ст. 141 ЦПК України остаточно необхідно стягнути судові витрати з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь позивача ОСОБА_1 у розмірі 1894,40 грн (3711,20 грн 1816,80 грн).

Відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 05 червня 2024 року у справі №583/2206/23.

Керуючись ст.ст. 206, 255, 373, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2024 року в частині задоволення позовних вимог про розірвання договорів оренди землі скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 у розірванні договору оренди землі № 41/16, який укладено 21.03.2016 року між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «РАЙЗ-МАКСИМКО» щодо земельної ділянки площею 3,9439 га, кадастровий номер :01:001:0550 та договору оренди землі № 42/16, який укладено 21.03.2016 року між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «РАЙЗ-МАКСИМКО» щодо земельної ділянки площею 3,9439 га, кадастровий номер :01:001:0549.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2024 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» невиплаченої індексації залишити без змін.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2024 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 березня 2024 року змінити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1894 грн 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 11 березня 2025 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина