Справа № 278/862/25
У Х В А Л А

Іменем України

11 березня 2025 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Мокрецький В.І., розглянувши позовну заяву адвоката Войцешука Вадима Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності,

встановив:

Представник позивачки звернулася до суду з зазначеним позовом, дослідивши який, приходжу до висновку про відсутність підстав для відкриття провадження у справі з огляду на таке.

Вказаний позов був направлений представником позивачки за допомогою електронного суду.

За приписами ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень ст. 43 цього Кодексу.

Однак, представником позивачки до позовної заяви не долучено доказів направлення листом з описом вкладення відповідачці копії позову з додатками.

Окрім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Згідно з приписами п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності - дійсною вартістю нерухомого майна.

Позивачкою визначено, що ціна позову становить 29017 грн, однак з яких міркувань та на підставі яких доказів вона виходила визначаючи таку ціну позову в ньому не зазначено.

Разом з тим, за нормою ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Однак, позивачкою до матеріалів позову не долучені документи на підтвердження сплати судового збору в межах цього провадження у порядку, встановленому законодавством України.

Абзацом першим ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Стаття 5 вище вказаного закону визначає, що суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі. Права, обов`язки та відповідальність суб`єктів оціночної діяльності встановлюються цим та іншими законами.

Згідно абзацу 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим за рішенням суду.

Окремо суд звертає увагу позивачки на те, що Верховний Суд постанові від 16.12.2020 в цивільній справі №372/1080/19 вказує, що тягар доказування вартості майна несе позивач. Крім того, у зазначеній постанові, Верховний Суд також звернув увагу на те, що належними та допустимими доказами, які підтверджують ціну позову у майнових вимогах можуть бути, зокрема: договори купівлі-продажу цього майна, відомості про його залишкову балансову вартість, звіт про оцінку майна, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, що підтверджують дійсну вартість такого майна безпосередньо на час звернення до суду з відповідними позовними вимогами.

Аналогічні позиції висвітлені також і у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 згідно з якою, вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Відтак, ОСОБА_1 слід надати суду актуальну інформацію щодо вартості спірних об`єктів нерухомості станом на момент звернення останнього до суду із цією позовною заявою, зазначити ціну позову та привести у відповідність із ціною позову оплату судового збору.

Окремо суд роз`яснює, що позивачка жодним чином не обмежена у можливості подання до суду звіту про оцінку майна або витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, що підтверджують дійсну вартість такого майна безпосередньо на час звернення до суду, а також будь-яких інших документів з яких можливо б було встановити дійсну вартість спірного майна.

Також, за приписами ч. 5-6 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак, всупереч згаданої норми, представником позивачки до позовної заяви не додано жодних доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Недотримання особою яка звертається з позовом до суду зазначених положень перешкоджає вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на викладені вище обставини, суд дійшов висновку про залишення даної заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 1 ст. 185 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву залишити без руху з наданням п`ятиденного строку для усунення недоліків зазначених в даному рішенні з дня отримання його копії.

Роз`яснити позивачу, що у випадку неусунення зазначених недоліків заява вважається неподаною та повертається особі, яка з нею звернулась.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мокрецький В.І.