УХВАЛА

11 березня 2025 року

м. Київ

справа № 755/17827/24

провадження № 61-2203ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», в інтересах якого діє представник Семененко Андрій Олегович, на ухвалу Дніпровського районного міста Києва від 17 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду

від 29 січня 2025 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Дніпровського районного міста Києва від 15 жовтня 2024 року позов залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, шляхом надання платіжної інструкції про сплату судового збору на рахунок Дніпровського районного суду м. Києва у розмірі 3 028 грн із зазначенням у платіжній інструкції відомостей про сплату судового збору із призначенням платежу: «за подачу позовної заяви ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди».

Ухвалою Дніпровського районного міста Києва від 17 жовтня 2024 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 січня 2025 року, позовну заяву ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» визнано неподаною та повернуто позивачеві.

20 лютого 2025 року засобами поштового зв`язку представник ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» - Семененко А. О. подав касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного міста Києва від 17 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 січня 2025 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, повертаючи позов дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не було належним чином підтверджено сплату судового збору за подану позовну заяву, оскільки саме на суд покладено обов`язок перевірити зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Не зазначення у призначенні платежу унікального номеру справи чи прізвища відповідача не може слугувати підставою для залишення позовної заяви без руху і, в подальшому, для її повернення.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3

частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала суду першої інстанції про повернення позову не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Вимоги до позовної заяви визначені статтями 175-177 ЦПК України.

Відповідно до положень частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до положень частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (частина друга статті 185 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Згідно з приписами частин першої і другої статті 9 Закону «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу (відповідно до частини першої статті 6 Закону «Про судовий збір»).

Постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року №163 затверджена Інструкція про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг (далі - Інструкція), якою встановлені загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Нормами Інструкції встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів.

З пункту 37 Інструкції вбачається, що одним із реквізитів платіжної інструкції є «Призначення платежу».

Відповідно до пункту 40 Інструкції платник має право ініціювати платіжну операцію за фактичного платника та/або на користь фактичного отримувача коштів шляхом надання платіжної інструкції надавачу платіжних послуг платника.

Платіжна інструкція, крім обов`язкових реквізитів, визначених у пункті 37 розділу II цієї Інструкції, повинна містити: 1) унікальний ідентифікатор фактичного платника або найменування/ прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код фактичного платника та/або 2) унікальний ідентифікатор фактичного отримувача або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код фактичного отримувача.

Пунктом 41 Інструкції визначено, що платник заповнює реквізит «Призначення платежу» платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Отже, стандартом розрахунків передбачено, що реквізитами квитанції є, зокрема, платник і «Призначення платежу», які заповнюються платником самостійно.

Документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі додаються до позовної заяви та мають містити відомості про те за подання якого саме процесуального звернення та у якій справі сплачено судовий збір.

Суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» без руху, в ухвалі від 15 жовтня 2024 року вказав про необхідність надання платіжної інструкції про сплату судового збору на рахунок Дніпровського районного суду м. Києва у розмірі 3 028 грн із зазначенням відомостей про сплату судового саме за подання позовної заяви ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

При цьому суд встановив, що додана до позову платіжна інструкція № 121876 від 15 липня 2024 року не містить відомостей про те, за який позов сплачено судовий збір.

ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» не було усунуто недоліки позовної заяви, а тому суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, правомірно визнав її неподаною та повернув.

Висновки судів узгоджуються із практикою Верховного Суду (див. ухвали

від 30 вересня 2024 року у справі № 755/9632/24, від 18 травня 2023 року у справі № 525/397/21, від 30 січня 2025 року у справі № 923/571/20).

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій в оскаржених судових рішеннях не спростовують та по суті зводяться до власного тлумачення заявником норм процесуального права.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм права при вирішенні питання про наявність підстав для повернення позовної заяви є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Право заявника на доступ до суду не порушено, оскільки повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (частина сьома статті 185 ЦПК України).

Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», в інтересах якого діє представник Семененко Андрій Олегович, на ухвалу Дніпровського районного міста Києва від 17 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 січня 2025 року у справі № 755/17827/24.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников