Справа № 194/1806/24
Номер провадження № 2/194/184/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Сафонової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в спрощеному провадженні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Грибанов Д.В. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 11 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір № 758798839, який був підписаний електронним підписом позичальника та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», було укладено договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до якого первісний кредитор відступив право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить первісному кредитору. 03 січня 2019 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20190103, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 24387 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 8750 грн., заборгованість за відсотками 15637 грн. В період з 12.01.2022 року по 09.06.2023 року з відповідача на користь позивача було стягнуто грошові кошти у розмірі 11417,05 для погашення існуючої заборгованості. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість у розмірі 12969,95 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 8750 грн., заборгованість за відсотками 4219,95 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 758798839 в сумі 12969,95 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 8750 грн., заборгованість за відсотками 4219,95 грн. та понесені судові витрати.

Представник ОСОБА_2 надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого просив суд відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. В матеріалах справи відсутні будь-які докази надання кредиту, не наданий розрахунок заборгованості, первинні бухгалтерські документи. Не доведено, що відповідач підписав кредитний договір електронним підписом. Також, відсутні докази оплати грошових коштів фактору та переходу права вимоги щодо відповідача.

Представник позивача надав відповідь на відзив, відповідно до змісту якого просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки кредитні договори укладенні відповідно до чинного законодавства. Також відповідач міг самостійно отримати виписки по рахунку для підтвердження отримання коштів.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але просить розглядати справу без його участі.

Представник відповідача та відповідач у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 11 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір № 758798839, який був підписаний електронним підписом позичальника та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно умов кредитного договору № 758798839 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надав ОСОБА_1 на 29 днів кредит в розмірі 8500,00 грн. Проценти нараховуються у розмірі 540,20% річних, що складає 1,48% від суми кредиту в день.

16 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено додаткову угоду до договору № 758798839, якою збільшено суму кредиту на 250 грн.

04 червня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено додаткову угоду до договору № 758798839, якою ОСОБА_1 надано розстрочку на суму кредиту 19605,00 грн.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», який відповідно до договору факторингу № 28/1118-01 отримав право вимоги за кредитними договорами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

03 січня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Таліон Плюс», який відповідно до договору факторингу № 20190103 отримав право вимоги за кредитними договорами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №8 до договору факторингу № 20190103 від 03 січня 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором № 758798839, боржник ОСОБА_1 . Сума заборгованості 24387,00 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 8750 грн., заборгованість за відсотками 15637 грн.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII).

За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У кредитному договорі № 209612375 від 31 жовтня 2021 року та кредитному договорі №24583-10/2021 від 31 жовтня 2021 року зазначено, що підписанням цього договору позичальник підтверджує що, ознайомилася на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, вивчила договір та правила надання грошей в кредит. Договір укладено дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції, а також підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Так, зокрема доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно достатті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 р №75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Так, судом встановлено, що позивачем розрахунку заборгованості з зазначенням періоду та суми нарахування заборгованості суду не надано, при тому що позивач визнає факт, що в період з 12.01.2022 року по 09.06.2023 року з відповідача на користь позивача було стягнуто грошові кошти у розмірі 11417,05 для погашення існуючої заборгованості. Отже, суд позбавлений можливості перевірити розмір заборгованості та сплату на який вид заборгованості пішла сплата (тіло кредиту, відсотки).

Окрім того, суд зазначає, що договір № 758798839 від 11 квітня 2019 року укладено між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а представник відповідача зазначає, що прізвище відповідача є ОСОБА_2 . Документів, які підтверджують особу відповідача суду не надано.

Також, позивачем не надано суду підтвердження, що відповідачу були зараховані на його розрахунковий рахунок кошти у сумі 8750 грн., відповідно до договору № 758798839 від 11 квітня 2019 року меморіальні ордера, платіжні доручення, виписки з рахунку тощо.

Крім того, позивачем не надано суду підтвердження, що відповідач отримав електронний підпис та підписав відповідно ним договір № 758798839 від 11 квітня 2019 року.

Також, позивачем не надано суду підтвердження, що пройшла сплата коштів за договорами факторингу між кредиторами, були укладені додаткові угоди, оскільки договір укладено 11 квітня 2019 року, а договори факторингу укладено відповідно 28 листопада 2018 року та 03 січня 2019 року.

У своїй позовній заяві до суду позивач просив розглянути справу у його відсутність, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв, при тому, що сторона відповідача заперечувала проти позовних вимог.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа № 755/18920/18, провадження №61-17205ск19.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити.

У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, оскільки відмолено у задоволенні позовних вимог, тому суд не стягує і судовий збір з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 512, 516, 526, 527, 530, 549, 610, 611, 628, 629, 634, 638, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 19, 76, 77, 81, 131, 141, 247, 256, 280, 281 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 13 березня 2025 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін