Провадження № 2/554/326/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2023 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі Титаренко Д.В.

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяни Юріївни, Акціонерного товариства «Приват Банк» в особі філії «Полтавське регіональне управління Акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю., АТ «Приват Банк» в особі філії «ПРУ АТ КБ «Приват Банк», в якому прохав:

- стягнути з Приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. солідарно з АТ «Приват Банк» в особі філії «ПРУ АТ КБ «Приват Банк» в рахунок нанесеної йому матеріальної шкоди шляхом незаконного списання з його рахунку коштів на пенсійне забезпечення у розмірі 92 240, 95 грн.;

- стягнути з АТ «Приват Банк» в особі філії «ПРУ АТ КБ «Приват Банк» солідарно з Приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. в рахунок нанесеної йому матеріальної шкоди шляхом незаконного списання з його рахунку коштів на пенсійне забезпечення у розмірі 92 240, 95 грн.;

- стягнути з Приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. 100 000 грн. моральної шкоди, завданої неправомірними діями щодо списання коштів з рахунку, накладення стягнення за виконавчими документами, на які заборонено законом;

- стягнути з АТ «Приват Банк» в особі філії «ПРУ АТ КБ «Приват Банк» 900 000 грн. моральної шкоди, завданої неправомірними діями щодо списання коштів з рахунку, накладення стягнення за виконавчими документами, на які заборонено законом;

- зобов`язати Приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. та АТ «Приват Банк» в особі філії «ПРУ АТ КБ «Приват Банк» надати йому повну та обґрунтовану відповідь на питання, задані ним в інформаційних запитах, направлених 13 лютого 2024 року і про дубльованих у даному позові.

В обґрунтування позову вказав, що 04 серпня 2023 року Ленінським районним судом м.Полтави було видано виконавчий лист № 760/18306/18 на виконання рішення даного суду про поворот виконання рішення від 11.02.2021 року у справі № 760/18306/18 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Полтаваобленерго» про визнання дій незаконними та відшкодування моральної шкоди. Вказаним виконавчим листом стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Полтаваобленерго» надмірно сплачені кошти у сумі 83 620 грн. Стягувач АТ «Полтаваобленерго» пред`явив цей документ до виконання приватному виконавцю Лукмасло Т.Ю., яка 05 жовтня 2023 року відкрила виконавче провадження ВП 72964009 про стягнення з нього 83 620 грн. боргу та 8362 грн. виконавчого збору, а всього 91 982 грн. В період з жовтня 2023 року, від часу відкриття виконавчого провадження, до лютого 2024 року, до його закінчення шляхом виконання рішення суду з примусового стягнення з нього 91 982 грн., його рахунки у Полтавському відділенні Приватбанку були заблоковані приватним виконавцем , арешт стосувався усіх його рахунків, які на той час були відкриті у цій фінансовій установі. У період з 2023 року-2024 років з його рахунку, який був відкритий для надходження пенсійних платежів від Пенсійного фонду України, постійно вилучалися кошти з пенсії, яка надходила раз у місяць. Однак ці дії перебували за межами закону. Так, 22 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 15.03.2022 № 2129-ІХ, який було доповнено п.10-2 «Тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України: припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації)». Приватний виконавець знала закон, однак умисно, недобросовісно здійснювала виконання рішення суду у заборонений законом спосіб, про що свідчить винесена постанова від 06 жовтня 2023 року у ВП № 72964009 «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника». Крім того, приватним виконавцем всупереч вимогам ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» списувалося більше ніж 20 % пенсії на місяць, а саме повна сума пенсійних платежів. Вказує, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накласти арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах. В постанові про накладення арешту зазначається про накладення арешту на кошти боржника, окрім тих, на які накладення арешту та/або звернення стягнення заборонені Законом про виконавче провадження № 1404. Статтею 59 Закону передбачено обов`язок виконавця зняти арешт з коштів не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення. Вказує, що з руху його коштів по рахунку у Приватбанку слідує, що 12 жовтня 2023 року з його банківського рахунку № НОМЕР_1 , де накопичувалися виключно пенсійні надходження, примусово було списано усі кошти у сумі 37 148, 38 грн., 22 листопада 2023 року списано усі надходження з Пенсійного фонду за листопад у сумі 15 351, 18 грн., 28 грудня 2023 року списано усі надходження з Пенсійного фонду за грудень у сумі 15 351, 18 грн., 23 січня 2024 року списано усі надходження з Пенсійного фонду за січень у сумі 15 351, 18 грн., 16 лютого 2024 року списано більшість надходжень з Пенсійного фонду за лютий у сумі 9039, 03 грн. Всього з нього було утримано з пенсійного рахунку 92 240, 95 грн., тобто на 258, 95 грн. більше, ніж вказано у судовому рішенні та постанові приватного виконавця про відкриття ВП від 05 жовтня 2023 року. 12 жовтня 2023 року з іншої його картки № НОМЕР_2 було примусово списано залишок коштів у сумі 126, 92 грн.. Таким чином, відповідачі незаконно списали з його карткового рахунку НОМЕР_3 , 87 грн., зокрема, 92240, 95 грн. з його пенсійних виплат, чим йому спричинена матеріальна шкода у розмірі 92 240, 95 грн., які прохає стягнути з приватного виконавця.

Щодо відповідальності за порушення його прав Полтавським відділенням філією КБ «ПриватБанк» вказує, що останнє має діяти за Законом України «Про банки і банківську діяльність», зокрема, Банк зобов`язаний перевіряти достовірність та формальну відповідність документа вимогам ст. 51 Закону. Тобто, здійснюючи вимоги клієнтів, Банк зобов`язаний перевірити законність таких вимог. Разом з тим, у жовтні 2023 року за постановою приватного виконавця Лукмасло Т.Ю. Полтавська філія АТ КБ «ПриватБанк» наклала арешт на усі кошти, що перебували на той час на його рахунках. Мова йде про незаконний арешт його пенсійного рахунку, а також незаконне списання з нього значних коштів у порядку виконання судового рішення. Проте, звернення стягнення на пенсію припинено на період воєнного стану Законом від 15.03.2022 року № 2129-ІХ, а звернення стягнення це і є арешт коштів. Вказує, що працівники Банку, побачивши, що його рахунок № НОМЕР_1 відкритий для отримання пенсійних платежів, повинні були повернути приватному виконавцю постанову про арешт коштів боржника без виконання, але свій обов`язок не виконали. Також ПриватБанк, отримавши від приватного виконавця певний документ, не став перевіряти його на відповідність Закону. Також ПриватБанк порушив його право на використання коштів зі свого банківського рахунку. Зазначає, що 06.05.2023 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких Законів України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану», згідно якого фізичні особи - боржники, на кошти яких накладено арешт виконавцям, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму у розмірі не більше двох мінімальних зарплат на місяць (встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року). Однак за протиправних дій відповідачів усі кошти, які надходили на його рахунок у вигляді пенсії, протягом півроку списувалися виконавцем та банком і він не міг ними користуватися, що посилювало його моральні страждання, спричинені незаконними діями відповідачів.

Крім того, окремим правопорушенням відповідачів є нехтування його інформаційними правами. 13 лютого 2024 року він звернувся із запитом до Відділення ПриватБанку у м.Полтава, але відповіді не отримав. Тому до Відповідача 2 входять і вимоги щодо надання письмової відповіді на поставлені у ньому питання. Такі ж неправомірні дії щодо ненадання інформації на запит боржника вчинені і з боку Відповідача 1, який не надав відповіді на запит від 13 лютого 2024 року.

Вказані порушення його прав призвели до моральних утисків, до фактичного тривалого матеріального обмеження позивача на користування власними коштами та матеріальними благами, що за них можна придбати. Протягом півроку він перебував у скрутному матеріальному становищі, немав змоги придбавати необхідні речі, зокрема, ліки. Відтак, нервові та моральні стреси тривають весь час. При обчисленні розміру моральної шкоди враховувався той факт, що правопорушення є протиправними, відповідачі нанесли йому значні фізичні та душевні страждання, він зазнав вимушених змін у житті. Ризик втрати можливості матеріального забезпечення додає значного страждання йому як інваліду 2-ї групи. Розмір моральної шкоди оцінює в 100 000 грн. з боку Відповідача 1, та 900 000 грн. з боку Відповідача 2.

Ухвалою суду від 25 жовтня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Від Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. 20 листопада 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що на примусовому виконанні перебувало ВП № 72964009 з примусового виконання виконавчого листа № 760/18306/18 виданого 04.08.2023 року Ленінським районним судом м.Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Полтаваобленерго» заборгованості у розмірі 83 620 грн. Постановою приватного виконавця від 05.10.2023 року відкрито виконавче провадження та з метою примусового виконання виконавчого листа постановою від 05.10.2023 накладено арешт на кошти боржника, а також направлено платіжні інструкції до банківських установ з метою списання коштів у рамках виконавчого провадження. В ході виконання виконавчого провадження на користь стягувача примусового стягнуто та перераховано борг у сумі 83 620 грн., стягнуто основну винагороду приватного виконавця у сумі 8 362 грн., а також витрати виконавчого провадження у розмірі 500 грн. Виконання виконавчого провадження здійснювалося відповідно до вимог чинного законодавства. Постановою приватного виконавця від 19.02.2024 року виконавче провадження № 72964009 закінчено, на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із повним фактичним виконанням виконавчого листа. Копію постанови направлено сторонам, яка ними не оскаржувалася. Виконавчий лист виконаний у повному обсязі, тому підстави для повернення коштів чи їх стягнення з приватного виконавця відсутні.

23 грудня 2024 року до суду надійшов відзив від АТ КБ «ПриватБанк», який ухвалою суду від 23 грудня 2024 року повернутий без розгляду.

Ухвалою суду від 23 грудня 2024 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про виклик свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , закрито підготовче провадження.

01 березня 2025 року через підсистему Електронний суд до суду надійшов відзив представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк» Кирдана А.В.

Протокольною ухвалою суду від 03 березня 2025 року задоволено клопотання представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк» Кирдана А.В., продовжено строк для подання відзиву до дати його подання та прийнято відзив.

У відзиві АТ КБ «ПриватБанк» вказано, що АТ КБ «ПриватБанк» не є належним відповідачем, оскільки прав позивача не порушував. Банк не є стороною виконавчого провадження, а лише виконує вимоги, передбачені законодавством на стадії примусового виконання судового рішення. Зазначено, що постановою про арешт коштів боржника ВП №72964009 накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім тих, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, в межах сум стягнення. Отримавши зазначені документи про арешт, Банк був зобов`язаний прийняти їх до виконання та накласти арешт. Відповідно до ч. 3 ст. 52 ЗУ Про виконавче провадження не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку. Проте, жодна згадка в законодавстві про те, що на такий рахунок, який є спеціальним не можна накладати арешт на кошти, які знаходяться на ньому, не міститься, тільки те, що звернення стягнення заборонено. Але, кошти на рахунку Позивача, на які було накладено арешт АТ КБ «ПриватБанк» на підставі постанови приватного виконавця не є коштами, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом, так як такий рахунок Позивачу не відкривався. Позивач має карту (рахунок), на яку отримує пенсію. Також, на вказану карту (рахунок) може бути зарахована будь-яка інша виплата (переказ) від фізичних або юридичних осіб. Отже, рахунок, який відкритий Позивачу і на який накладався арешт є універсальним, окрім коштів пенсії, його можна використовувати для будь- якої іншої виплати, переказу, на відміну від рахунку із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунків, передбачених Положенням про порядок відкриття та ведення поточних рахунків із спеціальним режимом використання в національній та іноземних валютах, банківських металах для цілей одноразового (спеціального) добровільного декларування, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 02.09.2022 року № 200. Кошти на рахунку Позивача, на які було накладено арешт АТ КБ «ПриватБанк» на підставі постанови приватого виконавця не є коштами, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом, так як такий рахунок Позивачу Банком не відкривався. Доказів відкриття Позивачем саме рахунків із спеціальним режимом використання, спеціальних рахунків в АТ КБ ПриватБанк Суду не надано. Рахунок Позивача нормативно не визначений як рахунок із спеціальним режимом використання, а є звичайними поточним рахунком та банківське законодавство не містить визначення такого виду рахунків як «пенсійний». Таким чином, твердження Позивача щодо незаконності блокування видаткових операцій з його рахунків, а також, що постанову про арешт пенсійного рахунку Банк взагалі не повинен був виконувати є надуманим та таким, що не відповідає чинному законодавству. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом. Враховуючи вищевикладене, у разі надходження до Банку платіжної вимоги від виконавця, Банк повинен її виконати та списати кошти з рахунку клієнта. Щодо стягнення моральної шкоди, вважає, що позивач не довів наявність завданої йому моральної шкоди в результаті

протиправних дій Відповідача 2 щодо списання коштів з картки. Вина АТ КБ ПриватБанк відсутня, оскільки відповідно умов публічної оферти, до котрої приєднався Позивач, Відповідач мав право списувати грошові кошти з рахунків Позивача і зобовзаний був виконувати постанову приватного виконавця. Враховуючи викладене, в суду відсутні підстави для задоволення позову.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач Приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. у судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомлено.

Представник відповідача Акціонерного товариства «Приват Банк» в особі філії «Полтавське регіональне управління Акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» у судове засідання не з`явився, підстав для відкладення судового засідання судом не встановлено.

Суд, заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. від 05.10.2023 року відкрито виконавче провадежння ВП № 72964009 з виконання виконавчого листа № 760/18306/18 виданого 04.08.2023 року Ленінським районним судом м.Полтави в порядку повороту виконання рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 11.02.2021 року в справі № 760/18306/18 (провадежння № 2/553/88/2021) за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про визнання дій незаконними та відшкодування моральної шкоди стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» кошти в сумі 83 620 грн.(а.с.15).

Вказана постанова направлена боржнику та стягувачу 05.10.2023 року за вих.. № 28941 (а.с.16).

Також 05.10.2023 року приватним виконавцем Лукмасло Т.Ю. винесено постанови: про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 72964009 у сумі 500 грн, про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 8 362 грн., про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 92 482 грн., про арешт майна боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 92 482 грн. (а.с.35-38).

06.10.2023 року приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у межах суми 92 482 грн. , в тому числі виконавчий збір, основна винагорода приватного виконавця та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій (а.с.13-14).

На підставі Розпоряджень № 72964009 від 13 жовтня 2023 року, 23 листопада 2023 року, 29 грудня 2023 року, 24 січня 2024 року та 19 лютого 2024 року та Платіжних інструкцій № 19321-19324, № 22425-22426, 25845, 25847, 27266-27267, 29034-29035 до банківських установ з метою списання коштів в рамках виконавчого провадження ВП № 72964009, примусово стягнуто та перераховано на користь стягувача борг у сумі 83 620 грн., основну винагороду приватного виконавця 8 362 грн., витрати виконавчого провадження у сумі 500 грн. (а.с.41-42, 58-60, 66, 83-84).

19.02.2024 року приватним виконавцем Лукмасло Т.Ю. винесено постанову про закінчення виконавчого провадежння № 72964009 на підставі п.9 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із фактичним виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а.с.85).

Із виписки по картці /рахунку НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) і додатковим рахункам договору від 10.08.2015 року слідує, що рахунок є універсальним, окрім, пенсійних виплат, його можна використовувати для зарахування будь-яких інших виплат, переказів (а.с.8-11).

Будь-яких інших даних, що рахунок, на який накладено арешт, є рахунком із спеціальним режимом використання, спеціальним чи іншим рахунком, передбаченим Положенням про порядок відкриття та ведення поточних рахунків із спеціальним режимом використання в національній та іноземних валютах, банківських металах для цілей одноразового (спеціального) добровільного декларування, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 02.09.2022 року № 200, матеріали справи не містять..

Заявляючи позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди з відповідачів, а також зобов`язання відповідачів надати повну та ґрунтовну відповідь на питання, викладені в інформаційних запитах від 13 лютого 2024 року, позивач керується вимогами ст. 16, 22-23, 1166-1167 ЦК України, а також вказує на порушення приватним виконавцем вимог статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про внесення змін до розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення « Закону України «Про виконавче провадження» від 15.03.2022 № 2129-ІХ.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 цієї ж статті Закону визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно, кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частиною 4 цієї ж статті встановлено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час накладення приватним виконавцем арешту на кошти позивача, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов`язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом.

Особливості звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника визначено в розділі ІХ Закону України «Про виконавче провадження».

Так, статтею 68 цього Закону передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Зокрема, з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення « Закону України «Про виконавче провадження» від 15.03.2022 № 2129-ІХ встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Аналіз положення статті 73 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить, що суми пенсії не належать до виплат, звернення стягнення на які заборонено законом.

Поряд із цим, законодавство визначає суми пенсії як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань та сумою стягнення.

При цьому відповідно до частини 2 статті 59 Закону України виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону).

Отже, згідно з законом на виконавця, який здійснює примусове виконання рішення суду, покладено обов`язок зняти арешт з коштів, що складають пенсію, на підставі повідомлення банку чи документів, поданих боржником, які підтверджують статус коштів на рахунку.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Згідно пункту 1.39 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" списання примусове - списання коштів, що здійснюється стягувачем без згоди платника на підставі встановлених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що ініціювання переказу здійснюється, зокрема, за платіжною вимогою.

Порядок виконання банками документів про арешт коштів та примусового списання коштів визначено положеннями глав 5, 9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою Національного банку України від 21.01.2004 року № 22, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з цією Інструкцією відповідно до статті 1071 Цивільного кодексу України кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його доручення на підставі рішення суду, а також у випадках, установлених законом.

Примусове списання коштів з рахунків платників ініціюють стягувачі [орган державної виконавчої служби (державні виконавці) та приватні виконавці] на підставі виконавчих документів, установлених законами України.

За необґрунтованість примусового списання коштів, недостовірність даних, зазначених у платіжній вимозі, стягувач несе відповідальність згідно із законодавством України.

Банк платника приймає до виконання платіжну вимогу стягувача незалежно від наявності достатнього залишку коштів на рахунку платника і не має права повертати її в разі неподання стягувачем реєстру платіжних вимог.

У разі недостатності коштів на рахунку платника банк виконує платіжну вимогу в межах залишку коштів згідно з главою 2 цієї Інструкції.

Банк не пізніше ніж наступного робочого дня повідомляє платника про надходження платіжної вимоги на примусове списання коштів з його рахунку, якщо умова про таке повідомлення передбачена договором банківського рахунку цього платника (у порядку, передбаченому договором).

Крім того, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що розміщені на його рахунку/ах, відповідно до статті 1074 Цивільного кодексу України не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, установлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що розміщені на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом.

Виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою про арешт коштів державного виконавця/приватного виконавця, судовим рішенням (у тому числі рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (далі - документ про арешт коштів).

Банк накладає арешт на кошти, що обліковуються за рахунками, відкритими клієнтами банку, відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань відкриття і закриття рахунків.

Арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах.

Банк, у якому відкрито рахунок/рахунки (далі - рахунок) клієнта, уживає заходів щодо забезпечення виконання документа про арешт коштів після отримання документа про арешт коштів.

Залежно від наявності/відсутності коштів на рахунку клієнта, на кошти якого накладено арешт, банк здійснює такі дії: якщо на рахунку є кошти в сумі, що визначена документом про арешт коштів, то банк арештовує їх на цьому рахунку та продовжує виконання операцій за рахунком клієнта. Документ про арешт коштів банк обліковує на відповідному позабалансовому рахунку; якщо на рахунку клієнта недостатньо визначеної документом про арешт коштів суми коштів, то банк арештовує на цьому рахунку наявну суму коштів, обліковує цей документ на відповідному позабалансовому рахунку і не пізніше ніж наступного робочого дня письмово повідомляє орган/виконавця, який надіслав документ про арешт коштів, про недостатність коштів для його виконання; якщо на рахунку клієнта немає коштів для забезпечення виконання документа про арешт коштів, то банк обліковує його на відповідному позабалансовому рахунку і не пізніше ніж наступного робочого дня письмово повідомляє орган/виконавця, який надіслав документ про арешт коштів, про відсутність коштів для його виконання.

Під час дії документа про арешт коштів банк протягом операційного дня відповідно до статті 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" зупиняє видаткові операції за рахунком клієнта та здійснює арешт усіх надходжень на рахунок клієнта до забезпечення суми коштів, що зазначена в документі про арешт коштів, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів.

Якщо на кошти накладено арешт і на рахунку арештована сума коштів менша, ніж та, що зазначена в документі про арешт коштів, то банк не приймає до виконання платіжні доручення клієнта і повертає їх згідно з пунктом 2.15 глави 2 цієї Інструкції.

Кошти, що арештовані на рахунку клієнта, забороняється використовувати до надходження платіжної вимоги/інкасового доручення (розпорядження) за тим виконавчим документом, для виконання якого накладався арешт, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів.

У разі надходження до банку платіжної вимоги/інкасового доручення (розпорядження) за тим виконавчим документом, для забезпечення виконання якого на кошти клієнта накладено арешт, банк виконує її в повній або частковій сумі в межах наявної арештованої суми на рахунку.

До арешту суми в розмірі, який визначений документом про арешт коштів, банк продовжує арештовувати кошти, що надходять на рахунок клієнта, та виконує платіжні вимоги/інкасові доручення (розпорядження) щодо списання коштів з урахуванням тієї суми, яку раніше частково списано на підставі платіжних вимог/інкасових доручень (розпоряджень) за тим виконавчим документом, для забезпечення якого було накладено арешт на кошти на рахунку клієнта.

Банк після списання за платіжною вимогою/інкасовим дорученням (розпорядженням) суми в розмірі, який визначений документом про арешт коштів, списує цей документ з відповідного позабалансового рахунку та, якщо немає на обліку за позабалансовим рахунком інших документів про арешт коштів, проводить операції за рахунком клієнта.

Банк здійснює зняття арешту з коштів за постановою виконавця про зняття арешту з коштів, прийнятою відповідно до законодавства України, за рішенням суду, ухвалою слідчого судді, суду або постановою прокурора.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому законодавство встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом.

Виконавець має зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону).

Суд погоджується з доводами позивача, що накладення арешту та стягнення всієї суми пенсії понад встановлений законом розмір для примусового відрахування є надмірним тягарем, порушує конституційне право на отримання гарантованих державою пенсійних виплат.

Поряд із цим, суд звертає увагу, що предметом позову у цій справі є відшкодування матеріальної шкоди у розмірі стягнутих коштів на виконання рішення суду та моральної шкоди завданої внаслідок порушення його прав на користування власними коштами.

Суд бере до уваги, що в АТ КБ «ПриватБанк» позивачем був відкритий поточний рахунок, який не є рахунком зі спеціальним режимом використання, разом із тим на який зараховувалися суми пенсії позивача, які не належать до доходів, на які відповідно до законодавства не може бути звернуто стягнення, водночас є особливим об`єктом стягнення, оскільки обмежуються певним розміром стягнення, контроль за додержанням чого покладено саме на виконавця.

У даному випадку кошти позивача були арештовані 05.10.2023 у межах суми стягнення на виконання постанови приватного виконавця про арешт коштів, яка є обов`язковою для виконання, в тому числі для банківської установи, до якої вона надіслана для виконання.

Суд звертає увагу, що постанова виконавця про арешт коштів не була скасована в установленому законом порядку.

Навпаки, після періодичного накопичення на рахунку позивача грошових коштів, приватним виконавцем були виставлені платіжні вимоги про списання коштів з рахунку позивача та їх перерахування на рахунок приватного виконавця.

Часткове списання коштів з рахунку позивача здійснювалося саме на підставі платіжних вимог приватного виконавця, які є обов`язковими для виконання і за необґрунтованість примусового списання за якими згідно з п. 5.4 Інструкції № 22 несе відповідальність стягувач (виконавець).

Суд не може повністю погодитися з доводами позивача про те, що відповідач АТ КБ «ПриватБанк» в особі Полтавської філії повинен був не виконувати постанову про арешт коштів та повернути її приватному виконавцю без виконання, оскільки право банку, іншої фінансової установи повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів передбачено частиною 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», яка регулює особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи-підприємця.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 20.04.2022 року у справі № 756/8815/20 за скаргою на бездіяльність приватного виконавця арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і являє собою сукупність заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт. При цьому виконавець за відсутності відомостей про майно, повідомлених кредитором повинен самостійно здійснити заходи для виявлення такого майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості про наявність у боржника відповідного майна та коштів, зокрема щодо коштів на банківських рахунках - відомості про володільця рахунку, номеру, виду рахунку, суми коштів, що зберігаються на ньому. Саме наявність таких даних дозволяє виконавцю здійснити арешт коштів, що знаходяться на банківських рахунках у відповідності до статті 18 Закону № 1404-VIII та розділу VIII Інструкції.

Державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника, і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей вказати про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкрити після накладення арешту.

Частиною другою статті 48 Закону № 1404-VIII встановлено невичерпний перелік рахунків, кошти на яких не підлягають арешту, оскільки передбачено, що законом можуть бути визначені й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення та/або накладення арешту на які заборонено законом.

Не може бути накладений арешт на кошти, що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий.

При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

Зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII).

Враховуючи вищевикладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки звітів.

Суд наголошує, що в даному випадку суми пенсії на рахунок позивача, які були списані, надійшли на рахунок позивача після виконання постанови про арешт коштів на такому рахунку, таке списання здійснено на підставі платіжних вимог виконавця, арешт з коштів позивача у встановленому порядку знятий не був та постанова виконавця залишалася чинною.

В свою чергу, банк не є особою, на яку покладено контроль за додержанням законодавства, що регулює порядок здійснення виконавчого провадження, в тому числі процедур і обсягів стягнення боргу у виконавчому провадженні, він не має права за власною ініціативою скасовувати арешт і не несе відповідальність за необґрунтованість примусового списання, що здійснюється на підставі платіжних вимог виконавця, а тому у відповідача АТ КБ «ПриватБанк» в особі Полтавської філії не було правових підстав не виконувати постанову та вимоги виконавця, саме до повноважень якого належить примусове виконання судових рішення, зокрема накладення і скасування арешту, контроль за відрахуванням сум з доходів боржника під час примусового виконання рішень та інші повноваження, що мають забезпечувати гарантії дотримання прав сторін у виконавчому провадженні.

Отже, підстави вважати, що дії банку щодо арешту та списання коштів з рахунку позивача були протиправними відсутні, оскільки вони здійснювалися на виконання рішення та вимог приватного виконавця, які, до речі, не були визнані незаконними.

Також суд зазначає, що позивач постанову приватного виконавця про арешт коштів на його рахунку не оскаржував. До банківської установи з приводу зняття арешту з коштів не звертався. Після виконання рішення арешт з коштів позивача був знятий.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Загальні підстави відповідальності за шкоду, завдану майнову шкоду, визначені статтею 1166 ЦК України, відповідно до частини 1, 2 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, до загальних умов виникнення зобов`язань з відшкодування шкоди належать: шкода, протиправність поведінки завдавача шкоди, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою правопорушника та її результатом - шкодою, вина завдавача шкоди.

Суд бере до уваги, що відповідач АТ КБ «ПриватБанк» в особі Полтавської філії діяв на виконання постанови про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні про стягнення коштів, кошти з рахунку позивача були примусово списані на підставі платіжних вимог приватного виконавця, яким спрямовані на погашення боргових зобов`язань самого позивача.

За таких обставин, суд вважає, що завдання позивачу шкоди чи інших збитків, а також моральної шкоди діями відповідача АТ КБ «ПриватБанк» в особі Полтавської філії не доведено.

Також суд не вбачає підстав для відшкодування матеріальної і моральної шкоди відповідачем приватним виконавцем Лукмасло Т.Ю., виходячи з наступного.

Позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди, оскільки не довів суду наявності всіх обов`язкових елементів, які є підставою для відшкодування шкоди.

Так, спричинення збитків позивачем не доведено, адже стягнута сума коштів це є заборгованість позивача, яка підлягала стягненню з нього на користь боржника за виконавчим документом. З цих підстав, не доведено твердження позивача, що приватний виконавець є завдавачем шкоди, внаслідок його протиправних дій.

Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами спричинення йому матеріальної та моральної шкоди у відповідності до вимог ст.ст. 1166, 1167 ЦК України.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідачів надати йому повну та обґрунтовану відповідь на питання, задані ним в інформаційних запитах, направлених 13 лютого 2024 року і про дубльованих у даному позові, суд зазначає наступне.

Відповідно ч.1 до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивач у позовній заяві зазначає, що ним 13 лютого 2024 року на адресу відповідачів направлено інформаційні запити, однак відповіді на них він не отримав.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, до позовної заяви позивачем не долучено будь-яких доказів направлення та отримання відповідачами запитів ОСОБА_1 від 13 лютого 2024 року. Натомість матеріали ВП № 72964009 містять відповідь приватного виконавця Лукмаскло Т.Ю. на запит від 13 лютого 2024 року, яка направлена позивачу 27.02.2024 року за вих.. № 9757.

Таким чином, позивачем не доведено ненадання відповіді на його інформаційні запити відповідами та порушення його прав у зв`язку із цим.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також зобов`язання вчинити певні дії є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд керуючись положеннями ч.6 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, покладає судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяни Юріївни, Акціонерного товариства «Приват Банк» в особі філії «Полтавське регіональне управління Акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 .

Відповідач Приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяна Юріївна, місце знаходження: 36014 м.Полтава, вул.Симона Петлюри, 5, оф.4.

Відповідач Акціонерне товариство «Приват Банк» в особі філії «Полтавське головне регіональне управління Акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк», місце знаходження: 36000 м.Полтава, вул.Соборності, 70-А, .

Повне рішення складено 13 березня 2025 року.

Суддя Л.І. Савченко