Справа № 548/220/25
Провадження № 2/548/233/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2025 Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Старокожка В.П.,

при секретарі судових засідань - Безносик Д. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорола в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позиція позивача та заперечення відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі.

Позивачка звернулася до Хорольського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

На обґрунтування позову зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Хорольського районного суду від 03.06.2024 розірвано. Позивачка та відповідач є батьками неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що на даний час неповнолітні діти проживають з нею та перебувають на повному її утриманні, оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, порушуючи тим самим вимоги ст. 180 Сімейного Кодексу України, яка передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття на користь позивачки, а також судові витрати на професійну правничу допомогу.

31.01.2025 у справі було відкрито провадження та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач протягом строку, встановленого судом, подав до суду відзив на позов, у якому позовні вимоги визнав частково, а саме щодо стягнення із нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, оскільки він має на утриманні дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини всіх своїх доходів на користь її матері ОСОБА_8 на підставі рішення Хорольського районного суду від 25.06.2013, заборгованості по їх сплаті не має. Також зазначає, що 18.11.2024 він отримав травму, тому наразі лікується та проходить реабілітацію, готується до проходження комісії для присвоєння групи інвалідності та потребує значних коштів у зв`язку із цим. З урахуванням вищевикладеного, прохає задовольнити позовні вимоги частково та стягнути із позивачки на його користь понесені ним судові витрати, пов`язані із отриманням професійної правничої допомоги.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що за результатами судового розгляду має бути ухвалене рішення, яким вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом.

З наданих до суду письмових доказів встановлено, що відповідач є батьком, а позивачка матір`ю неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають з позивачкою, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 , довідки про склад сім`ї позивачки від 21.01.2025, копією паспортів позивачки № НОМЕР_3 та відповідача серії НОМЕР_4 .

Між сторонами 28.11.2018 було укладено шлюб, який розірваний на підставі рішення Хорольського районного суду від 03.06.2024, яке набрало законної сили 04.07.2024.

Відповідно до копії довідки Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області від 20.02.2025, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сплачує аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь її матері ОСОБА_8 на підставі рішення Хорольського районного суду від 25.06.2013 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 08.07.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Заборгованості по сплаті аліментів немає.

Відповідач ОСОБА_2 працює у АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз", отримує дохід у вигляді заробітної плати, що підтверджується наданими до відзиву на позов документами, зокрема, копією Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 26.02.2025. Внаслідок отриманої травми загального характеру проходить лікування у КНП "Хорольська міська лікарня" Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, що підтверджується копіями наданої ним медичної документації.

Норми права, застосовані судом та мотивована оцінка аргументів сторін.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину визначається судом.

Відповідно до п.п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Судом встановлено, що відповідач, який є батьком неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають з позивачкою, працездатний, працює, має дохід, але добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Відповідно до ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Принцип рівноправності подружжя також передбачає рівність їх обов`язків щодо матеріального забезпечення їхніх дітей, яке, з огляду на вимоги сімейного законодавства не може бути меншим від рівня, необхідного дитині для гармонійного розвитку, а тому з огляду на наявність матеріального обов`язку батька, який є працездатним та має можливість надавати мінімальну фінансову допомогу дитині, суд не може прийняти недостатній заробіток відповідача, як обставину, що є підставою для зменшення розміру аліментів.

Згідно із ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Правова природа аліментів у розумінні глави 15 СК України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого обов`язком, і надаються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина.

Отже, з аналізу наведених норм закону вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утримання дитини є її проживання з цим із батьків.

Згідно з ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово підкреслював, що, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Про це ж йдеться і у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

ВС зазначив, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни рішення встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає можливість зробити висновок, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідачем ОСОБА_2 не надано суду доказів погіршення його матеріального стану, як підстави для зменшення розміру аліментів - 1/3 частини всіх видів його доходів, про які прохає позивачка, на 1/4 частину. Отримання травми та проходження лікування у зв`язку із цим, без доведення позивачем значного погіршення його майнового стану, а також наявність іншої неповнолітньої дитини на утриманні, на яку за рішенням суду із нього стягуються аліменти, не є безумовною підставою для зменшення вказаного розміру аліментів.

Правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

З урахуванням встановлених обставин, беручи до уваги той факт, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дітей, їхньому рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до реалізації прав дітей на утримання від батька відповідно до положень Закону.

Отже, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд доходить висновку, що з відповідача слід проводити стягнення в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття, на користь позивачки, тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Водночас, у зв`язку із задоволенням цього позову, з урахуванням наявності у відповідача неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , 2013 року народження, на утримання якої він сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу право на звернення до суду із позовом про зміну розміру аліментів на підставі ч. 4 ст. 273 ЦПК України.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України ''Про судовий збір'' від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Зважаючи на викладене, враховуючи задоволення позову повністю, суд доходить висновку про стягнення з відповідача судового збору на користь держави в розмірі 1211,20 грн.

Крім цього, при зверненні до суду з позовною заявою, позивачкою заявлено вимогу про стягнення з відповідача на її користь понесених нею витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн на підставі: копії договору № 02/2025 про надання правничої допомоги від 20.01.2025; акту приймання-передачі виконаних робіт по вказаному договору від 20.01.2025; попереднього розрахунку суми гонорару за надану професійну правничу допомогу на суму 3000,00 грн; квитанції № 02/25 про фактичну оплау наданих послуг в сумі 3000 грн; ордеру на надання правничої допомоги серія ВІ № 1265349 від 22.01.2025, копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 590 Винниченко Л.П..

Суд, проаналізувавши надані докази, доходить висновку про таке.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Витрати позивачки на правову допомогу наведені в орієнтовному розрахунку судових витрат в тексті позовної заяви та, на думку суду, підтверджуються належними та допустимими вищенаведеними доказами, розмір вказаних витрат відповідає характеру та обсягу дій, вчинених представником позивачки у справі, не є завищеними чи необґрунтованими та є цілком пропорційними предмету спору та складності справи. Відповідач клопотання про зменшення розміру цих судових витрат до суду не подавав, зазначеного їх розміру не оспорював.

Оскільки позов задоволено повністю, тому понесені та документально підтверджені позивачкою судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн підлягають стягненню із відповідача на користь позивачки.

Представником відповідача ОСОБА_9 у відзиві на позов заявлено вимогу про стягнення із позивачки на користь відповідача понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн, які підтверджені відповідними письмовими доказами.

З урахуванням вищенаведеного, беручи до уваги задоволення позовних вимог позивачки ОСОБА_1 повністю, у стягненні із неї на користь відповідача ОСОБА_2 понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 180 - 183 СК України, ст. ст. 4, 76-81, 141, 263-265, 268, 274, 279, 352, 355, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 27.01.2025, і до досягнення дітьми повноліття, на користь їхньої матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Рішення в частині стягнення аліментів із ОСОБА_2 в сумах платежів за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп на користь держави.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі) грн 00 коп понесених нею і документально підтверджених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення шляхом подачі відповідної заяви до Полтавського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивачки: ОСОБА_10 , адреса: АДРЕСА_3 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 590 від 24.04.2008 № 4.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 .

Представник відповідача: ОСОБА_9 ,РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_5 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 8 від 18.04.2018.

Головуючий