ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи: 2-2878/10
Номер провадження: 22-ц/819/167/25
Головуючий у першій інстанції Майдан С.І.
Доповідач Пузанова Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Пузанової Л.В.,

суддів Базіль Л.В.,

Приходько Л.А.,

секретар Андреєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи - Голопристанський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, ОСОБА_1 , про заміну сторони у виконавчому провадженні,

встановив:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, заінтересовані особи:Голопристанський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області та ОСОБА_1 .

Заява мотивована тим, що 11 січня 2008 року між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №3/2008, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 6 860 доларів США зі строком повернення до 11 січня 2013 року та зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,5% річних.

З метою забезпечення виконання обов`язків позичальника за кредитним договором в цей же день сторони уклали договір застави, предметом якого є належний ОСОБА_1 автомобіль марки JAC , модель HFC 1020К, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору щодо повернення грошових коштів та сплати процентів за користування кредитом, рішенням Суворовського районного суду м. Херсона, ухваленим у справі №2-2878/10, яке набрало законної сили, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» стягнуто кредитну заборгованість в сумі 29 553,84грн.

На виконання зазначеного рішення 04.11.2010 року судом видано виконавчий лист, який наразі перебуває на примусовому виконанні у Голопристанському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Херсонській області.

Посилаючись на те, що 07 лютого 2018 року між ним, заявником, та ПАТ «Брокбізнесбанк» було укладено і нотаріально посвідчено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за умовами якого банк відступив шляхом продажу йому як новому кредитору належні банку права вимоги до позичальників, заставодавців, поручителів, зазначених в додатках до цього договору, в тому числі до ОСОБА_1 за укладеним з ним 11.01.2008 року договором кредиту, про що останній повідомлений ним шляхом надіслання 12.02.2018 року на його адресу відповідного листа, ОСОБА_2 просив суд замінити сторону стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Суворовського районного суду м. Херсона у цивільній справі №2-2878 із ПАТ «Брокбізнесбанк» на нього.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2018 року заяву ОСОБА_2 , задоволено та постановлено замінити сторону виконавчого провадження, а саме: стягувача ПАТ «Брокбізнесбанк» у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Суворовського районного суду м.Херсона у цивільній справі №2-2878/10 на ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні вимоги про заміну сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення Суворовського районного суду м. Херсона, ухваленого у справі №2-2878/10.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права.

Зокрема, скаржник зазначає, що судом не враховано той факт, що під час укладення договору про відступлення права вимоги, банк не повідомив його про наведену угоду, не узгодив з ним наявність виконавчого провадження та суму боргу, чим порушив його законні права та інтереси.

На думку скаржника, суд не звернув увагу на розбіжності, які існують у заяві ОСОБА_2 та в доданих до цієї заяві документах щодо дати ухвалення Суворовським районним судом м. Херсона рішення у с праві №2-2878 та щодо визначеної судом до стягнення з нього, ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» суми кредитної заборгованості, розмір якої у додатках до укладеного з ОСОБА_2 договору про відступлення права вимоги зазначений в сумі 2 884, 56грн, а не 29 553,84грн, як зазначив новий кредитор.

Розглянувши справу у його відсутність, суд не з`ясував, що він як боржник не визнає наявність заборгованості за укладеним із ПАТ «Брокбізнесбанк» кредитним договором та протягом 11 років не знав про відкрите виконавче провадження, в якому він значиться боржником. Крім того ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що у наданій ОСОБА_2 постанові про відкриття виконавчого провадження від 13.08.2013 року боржником є ОСОБА_1 , в той час як його прізвище « ОСОБА_3 ».

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 викладені в ній доводи не визнав та вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, відповідно до яких, зокрема у справі №2-2878/10 Суворовським районним судом м. Херсона 21.07.2010 року ухвалено рішення про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованості за кредитним договором, яка утворилася станом на 22.09.2009року, у розмірі 48 376,20грн. що еквівалентно 6 041,89 доларів США. Звідси- при укладенні договору про відступлення права вимоги борг ОСОБА_1 зазначений в доларах США, а не в гривнях як стверджує скаржник.

Рішення суду першої інстанції від 21.07.2010року було оскаржено ОСОБА_1 в апеляційному порядку та ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 14.10.2010 року залишено без змін. Саме після набрання рішенням місцевого суду законної сили, 04.11.2010 року суд видав виконавчий лист, який знаходиться на примусовому виконанні у Голопристанському міжрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління Херсонської області, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №39331826, у якому прізвище боржника виправлено.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судове рішення мотивовано тим, що відповідно до умов договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, укладеного 07.02.2018року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 , останній як новий кредитор набув право вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення кредитної заборгованості та до нього перейшли права стягувача у відкритому виконавчому провадженні.

В процесі розгляду заяви суд встановив, що 11.01.2008 року між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №3/2008, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 6 860,00 доларів США строком до 11.01.2013 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,5 % річних.

Для забезпечення повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та можливої неустойки (штраф, пеня) 11.01.2008року між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір застави №3/2008/1-1. Предметом застави є рухоме майно: автомобіль марки JAC, модель HFC 1020К, 2006 року випуску, № кузова: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона у справі №2-2878/10 позов ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» кредитну заборгованість у розмірі 29 553,84 грн.

На виконання зазначеного рішення 04.11.2013 року Суворовським районним судом м.Херсона видано виконавчий лист №2-2878/10, для примусового виконання якого постановою про відкриття виконавчого провадження від 13.08.2013 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голопристанського РУЮ відкрито виконавче провадження №39331826.

Розмір кредитної заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Брокбізнесбанк» визначено в сумі 29 553,84грн. Боржником у виконавчому провадженні зазначений ОСОБА_1 (а. с. 8).

07.02.2018 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №227. Відповідно до умов вказаного договору банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у повному обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги до позичальників, заставодавців, поручителів, зазначених у додатках №1,2,3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки.

Згідно із додатками до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №227 від 07.02.2018 року ПАТ «Брокбізнесбанк», від імені якого діяла Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» Міхно С.С., відступив ОСОБА_2 право вимоги до ОСОБА_1 за укладеним з ним 11.01.2008 року кредитним договором №3/2008 із визначеною сумою заборгованості за основною сумою кредиту станом на 07.02.2018 року у розмірі 2 884,56 за кодом валюти кредиту 840.

Сторони домовилися, що за відступлення прав вимоги за основними договорами новий кредитор сплачує банку грошові кошти-ціну договору у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором відповідно до пункту 6.5 договору, яким передбачено, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та нотаріального посвідчення. Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги підписаний сторонами та посвідчений державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори 07.02.2018року (а. с. 9-12).

Згідно із статтею 129 Конституції України та статтею 2 ЦПК України однією з основних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 вказаного Закону у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частин першої та другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Згідно з вимогами законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи зі змісту наведених норм права, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи універсального правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття первісного кредитора з одночасною заміною його новим кредитором.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Отже, під час вирішення питання про заміну сторони у виконавчому провадженні потрібно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків сторони, яка вибула.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або безпосередня вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у цивільних відносинах.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження та її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України саме за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник у таких правовідносинах, який набув від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, зокрема й право бути стороною виконавчого провадження.

Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 803/1273/16 (провадження №11-771ас18) та висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18).

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достатності та взаємного зв`язку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для заміни стягувача його правонаступником у виконавчому провадженні.

Згідно з матеріалами справи разом із заявою про заміну сторони виконавчого провадження ОСОБА_2 12 червня 2018 року подав до суду копію постанови старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голопристанського РУЮ від 13.08.2013 року про відкриття виконавчого провадження №39331826 про примусове виконання виконавчого листа №2-2878/10, виданого 04.11.2010року Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» кредитної заборгованості у розмірі 29 553,84грн.

Суд встановив, що ОСОБА_2 є правонаступником стягувача, оскільки відповідно до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №227 від 07 лютого 2018 року отримав право вимоги заборгованості за договором кредиту від 11 січня 2008 року №3/2008 та всіма забезпечувальними договорами, боржником за якими є ОСОБА_1 .

Договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 07 лютого 2018 року не визнаний судом недійсним.

За таких обставин суд обґрунтовано вважав, що оскільки ОСОБА_2 на підставі чинного договору про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги став єдиним кредитором за кредитним договором від 11 січня 2008 року № 3/2008, є правові підстави для заміни стягувача його правонаступником у виконавчому провадженні.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних та достатніх доказах і як такі, що висновків суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Так, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про неможливість заміни сторони виконавчого провадження правонаступником у цій справі, з огляду на те, що ОСОБА_1 протягом тривалого періоду часу не було відомо про відкрите виконавче провадження, у якому він є боржником.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2020 року у справі №916/617/17, провадження № 12-48гс20, дійшла висновку, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.

У постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425 (провадження № 12-69гс21) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 15 вересня 2021 року у справі № 727/9430/13 (провадження № 61-10801св21), щодо порядку здійснення заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, згідно з яким за відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є можливою. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що указаний висновок не відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20, пункти 7475) та від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20, пункт 6.18).

Як зазначено вище, у справі, яка переглядається у апеляційному порядку, виконавчий лист від 04.11.2010 року № 2-2878/10, починаючи із серпня 2013 року перебуває на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби до цього часу, про що свідчить як постанова про відкриття виконавчого провадження, так і надана учасниками справи інформація , в тому числі із Автоматизованої системи виконавчого провадження, про те, що станом на 10.02.2025 року відкрито виконавче провадження №39331826, боржником у якому є ОСОБА_1 , а стягувачем - ОСОБА_2 (дата відкриття:13.08.2013), (а. с. 74, 90).

Доводи апеляційної скарги про те, що наявні розбіжності щодо розміру кредитної заборгованості, яка підлягала стягненню з ОСОБА_1 на користь банку та право вимоги щодо якої банком передано ОСОБА_2 , є перешкодою для задоволення заяви останнього, колегія суддів вважає неоґрунтованими, оскільки наведені обставини не стосуються підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні та підлягають вирішенню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» в процесі виконання судового рішення чи шляхом визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Крім того, зважаючи на наведені ОСОБА_2 арґументи у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів, керуючись частиною другою статті 367 ЦПК України, оглянула наявні в Єдиному державному реєстрі судових рішень судові рішення, ухвалені в цивільній справі №668/11232/13-ц за скаргою ОСОБА_1 на дії державних виконавців Відділу державної виконавчої служби Голопристанського районного управління юстиції Херсонської області, в якій ставилися питання, серед іншого, щодо: визнання незаконними дій державного виконавця по відкриттю 13.08.2013 року виконавчого провадження № 39331826 за виконавчим листом №2-2878/10 від 21.07.2010 року, виданим Суворовським районним судом м. Херсона та визнання незаконними дій державних виконавців по визначенню залишку заборгованості в розмірі 29 553,84 грн.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 13.11.2013року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 23.12.2013 року, у задоволенні скарги було відмовлено із зазначенням, зокрема про те, що остаточна заборгованість заявника була розрахована шляхом віднімання від початкової заборгованості, встановленої рішенням суду у розмірі 48 376,2 грн., коштів отриманих за наслідками реалізації майна боржника (транспортного засобу).

Що ж стосується твердження скаржника про те, що банк передав ОСОБА_2 право вимоги про стягнення з нього кредитної заборгованості в сумі 2 884,56грн, то цей арґумент не може бути прийнятим до уваги, зважаючи на те, що відповідно до дослідженого судом першої інстанції договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 07.02.2018 року та додатку до цього договору, право вимоги передавалося із зазначенням коду валюти кредиту, яким у спірних правовідносинах є код 840, що за Класифікацією валют, затвердженою наказом Державної служби статистики України № 416 від 31.12.2014року, що був чинним на час укладення цього договору, відповідає долару США, а не гривні.

Не є підставою для скасування правильного по суті судового рішення і та обставина, що у цій справі допущена помилка при написанні прізвища ОСОБА_1 та замість правильного зазначено « ОСОБА_1 », оскільки наданими суду доказами встановлено, що саме ОСОБА_1 перебував у кредитних відносинах із АТ «Брокбізнесбанк» і саме у нього виникла заборгованість перед кредитором, що була стягнута рішенням суду на користь банку, а в послідуючому ОСОБА_2 було передано право вимоги за кредитним договором, укладеним саме з ОСОБА_1 , що є очевидним та перебуває поза всяким сумнівом.

Зазначена помилка у прізвищі боржника допущена і при відкритті виконавчого провадження та виправлена органом державної виконавчої служби, про що свідчить надана ОСОБА_1 копія постанови державного виконавця Великоолександрівського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 30.01.2025 року (а. с. 90).

Та обставина, що заявником не підтверджено належними доказами, а судом першої інстанції не встановлено факт повідомлення ОСОБА_1 про заміну кредитора в зобов`язанні, не має правового значення при вирішенні цієї справи, так як відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

ОСОБА_1 на виконання свого обов`язку за кредитним договором первісному кредиторові у спірний період не посилається.

Разом з тим, обґрунтованими колегія суддів вважає доводи скаржника про те, що він не був належним чином повідомлений судом про час і місце судового розгляду. Судова повістка, яка направлялася на його адресу, що є зареєстрованим місцем його проживання, повернулася до суду першої інстанції без вручення, з відміткою про закінчення терміну зберігання (а. с. 20-22).

Заява про заміну сторони у виконавчому провадженні розглядається з повідомленням учасників справи, однак згідно з частиною третьою статті 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Право ОСОБА_1 на апеляційне оскарження судового рішення та його перегляд в апеляційному порядку було реалізовано шляхом поновлення процесуального строку на подання апеляційної скарги. Скаржник висловив усі свої арґументи щодо незаконності та необґрунтованості, на його думку, судового рішення, проте ці арґументи як такі, що не ґрунтуються на законі та належних і достатніх доказах, відхилені.

Враховуючи, що скаржник не обґрунтовує свою апеляційну скаргу підставою, встановленою пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для застосування наведеної норми процесуального права.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що підстави для задоволення апеляційної скарги та для скасування ухвали суду і ухвалення нового судового рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2018 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В.Пузанова

Судді Л.В.Базіль

Л.А.Приходько

Повний текст постанови складено 12 березня 2025 року

Суддя Л.В.Пузанова