Справа № 149/3533/22
Провадження №2/149/160/25
Номер рядка звіту 15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.03.2025 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л. А.,

за участі прокурора Соловар А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільник цивільну справу за позовом керівника Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2022 керівник Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області в інтересах Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області звернувся до до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки.

Позов мотивований тим, що Хмільницькою окружною прокуратурою було виявлено порушення інтересів держави у сфері дотримання земельного законодавства при наданні у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Уланівської ОТГ Хмільницького району Вінницької області. Згідно наказу ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано із земель державної власності у власність ОСОБА_2 земельну ділянку сільськогосподарського призначення. На підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 16.06.2020 державним реєстратором Оратівської селищної ради 22.06.2020 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_2 . Згідно інформації ОСОБА_2 безоплатно вже надано із земель державної власності у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Немерченської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. наказу ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 26.02.2020 державним реєстратором Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області 03.04.2020 зареєстровано право власності на земельну ділянку за ОСОБА_2 . Таким чином, ОСОБА_2 надала недостовірну інформацію, оскільки раніше використала право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. У подальшому 02.07.2020 привтним нотаріусом посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Відповідно до іктуальної інформації власником спірної земельної ділянки є ОСОБА_1 . При цьому, ОСОБА_1 набув вказану земельну ділянку в особи, яка з огляду на зазначені обставини не мала права її отримувати та відчужувати, а отже земельна ділянка підлягає витребуванню у ОСОБА_1 на користь держави.

Враховуючи викладене просить позовні вимоги задоволити.

05.01.2023 на адресу суду від представника ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області Ковальчук В. І. надійшло пояснення на позовну заяву, в якому вона зазначає, що 20.03.2020 на адресу ГУ Держгеокадастру у Вінницькій областінадійшло клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. У клопотанні ОСОБА_2 зазначила, що правом безоплатної приватизації земельної ділянки по даному виду цільового призначення не скористалася. Також зазначає, що до повноважень ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області не належить перевірка фактів реалізації громадянами права на безоплатну приватизацію земельних ділянок, тому ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області не заперечує проти задоволення позовної заяви та витребування у ОСОБА_1 спірної земельної ділянки.

14.03.2023 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Федик Ю. Ю. надійшов відзив на позовну заяву, в якому адвокат зазначає, що Тер-Тачатян про слухання даної справи дізнався 01.03.2023 під час перевірки наявності обтяжень на належні йому земельні ділянки. Відзив у справі на стадії підготовчого провадження не подано із поважних причин, тому просить поновити строк для подання відзиву. Позовні вимоги відповідач не визнає з наступних підстав. Відповідач набув права власності на спірну ділянку за договором купівлі-продажу від 02.07.2022, вказаний договір є відплатним. Відповідач не знав та не міг знати, що ОСОБА_2 не мала права відчужувати земельну ділянку. Перевірку фактів приватизації повинно було зробити ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, але не зробило її. Ризик будь-якої помилки державного органу повинно покладатися на саму державу і не може виправлятися коштом осіб, яких вона стосується. Тому у задоволенні позову про витребування земельної ділянки просить відмовити.

23.03.2023 на адресу суду від керівника Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області надійшла відповідь на відзив, в якому зазначає, що відзив представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Федик Ю. Ю. є необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Тер- ОСОБА_3 набув вказану земельну ділянку в особи, яка не мала права її отримувати, а отже земельна ділянка підлягає витребуванню у відповідача на користь держави. Також зазначив, що кінцевий набувач не позбавлений можливостя відновити своє право, зокрема, пред`явивши вимогу до проміжного набувача, у якого придбав земельну ділянку, про відшкодування збитків на підставі ст. 661 ЦК України. Таку ж вимогу може заявити і проміжний набувач до первинного набувача. Тому керівник Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області просить відхилити доводи представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Федик Ю. Ю. а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.(Т.1 а.с. 162)

Ухвалою судді від 06.11.2024 справу призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 13.02.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримує та просить задоволити, посилаючись на обставини, що ним викладені в позові.

Представник Уланівської сільської ради подав заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність.

Відповідач та його представник в судове засідання не з"явились, повідомлялись неодноразово про розгляд справи, причини неявки не відомі. Проте, 14.03.2023 подали відзив на позовну заяву (Т.1а.с. 135)

Третя особа - представник головного управління Держгеокадастру в судове засідання не з"явився, причини не повідомив. Проте, 05.01.2023 до суду направлено було пояснення (Т.1 а.с. 88)

Причини неявки належним чином повідомленої ОСОБА_2 суду не відомі.

Суд, дослідивши надані сторонами письмові докази, встановив наступні обставини.

Відповідно до клопотання ОСОБА_2 від 27.11.2019, наказом ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером :10:003:0396 у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 на території Немерченської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (Т.1.копія на а.с. 32-33).

Відповідно до клопотання ОСОБА_2 від 25.05.2020, наказом ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9865 га з кадастровим номером :02:001:0437 у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 на території Скаржинецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області (Т.1.копія на а.с. 39-40).

Згідно договору купівлі-продажу від 02.07.2022 ОСОБА_1 купив земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0437, площею 1,9865 га, яка розташована за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, Скаржинецька сільська рада, для ведення особистого селянського господарства у ОСОБА_2 (Т.1.копія на а.с. 44-46).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна , власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0437, площею 1,9865 га, що розташована на території Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області являється ОСОБА_1 (Т.1.а.с. 34-37).

Згідно листа сільського голови Уланівська сільська рада Хмільницького району Вінницької області не має фінансової можливості звернутись до суду за захистом порушених своїх майнових прав (Т.1.а.с. 49).

12.07.2023 Хмільницьким міськрайонним судом ухвалено рішення, яким позовні вимоги керівника Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки - задоволено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 26.09.2023 апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Федик Юлії Юріївни залишено без задоволення( Т2, а.с.47-48).

09.10.2024 постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду рішення Хмільницького міськрайонного суду та постанову Вінницького апеляційного суду скасовано, а справу передано на новий розгляд.

07.01.2025 до суду надійшли пояснення позивача в порядку ст. 43 ЦПК України у яких зазначається, що згідно наказу ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-12407/15-20-сг від 16.06.2020 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано із земель державної власності у власність ОСОБА_2 земельну ділянку сільськогосподарського призначення на території Уланівської сільської ради Хмільницького району. Водночас, ОСОБА_2 безоплатно вже надано із земель державної власності у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Немерченської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області згідно Наказу ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 26.02.2020 № 2-12407/15-20-сг. Таким чином, ОСОБА_2 раніше використала право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. У подальшому 02.07.2020 приватним нотаріусом посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Відповідно до актуальної інформації власником спірної земельної ділянки є ОСОБА_1 . При цьому, ОСОБА_1 набув вказану земельну ділянку в особи, яка з огляду на зазначені обставини не мала права її отримувати та відчужувати. Водночас, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості перевірити у Державного реєстратора факт використання права ОСОБА_2 на безоплатну приватизацію земельної ділянки. Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у ОСОБА_1 на праві приватної власності перебуває 536 земельних ділянок. Тому витребування у ОСОБА_1 однієї земельної ділянки площею 1,9865 га, яку він придбав відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.07.2020 за 41 717 грн. не буде для нього надмірним тягарем, спричиненим втратою грошових коштів та позбавленням засобів для існування. У зв`язку із вище викладеним просять задоволити позовну заяву.(Т.2 153-158).

Відповідно до статті 131-1 Конституції України органи прокуратури здійснюють представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною третьою статті 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 55 Конституції України , кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до частин першої та другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Частиною першою статті 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбанняза договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ч. 1- 4 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Згідно з п. б ч. 1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 гектара.

Право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз (постанова Верховного Суду від 20.05.2020 у справі N 706/1685/16-ц).

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється статтями 118, 186-1 ЗК України.

Згідно ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Прийнятий Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області області наказ № 2-12407/15-20-СГ від 16.06.2020 "Про затвердження документації із землеустрою та передання земельної ділянки у власність", суперечить вимогам ч. 4 ст. 116, ст. 121 ЗК України, оскільки ОСОБА_2 на час отримання спірної земельної ділянки у власність використала надане їй державою право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання.

З огляду на викладене, договір купівлі-продажу від 02.07.2022, згідно з яким ОСОБА_1 купив земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0437, площею 1,9865 га, яка розташована за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, Скаржинецька сільська рада, для ведення особистого селянського господарства у ОСОБА_2 також є незаконним.

Відповідно до положень ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя стаття 388 ЦК України).

Майно підлягає витребуванню у останнього набувача без необхідності визнання недійсними останніх правочинів щодо такого майна. При цьому витребування спірної земельної ділянки також у орендаря, який виступає користувачем земельної ділянки, тобто останнім набувачем, відповідатиме меті віндикаційного позову, спрямованого на захист прав власника майна (Постанова ВС від 17.11.2021 усправа №672/386/20)

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації майна за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Таким чином, оскільки спірна земельна ділянка була придбана ОСОБА_1 у ОСОБА_2 , яка при зверненні до ГУ Держгеокадастру із клопотаннями про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та його затвердження, не повідомила, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства вже скористалася, та внаслідок незабезпечення Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області законного надання земельної ділянки, що призвело до подвійного отримання ОСОБА_2 земельних ділянок, тому вимога про витребування земельної ділянки у власність держави є обгрунтованою.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три правила: 1) у першому реченні першого абзацу - загальне правило, що фіксує принцип мирного володіння майном; 2) у другому реченні того ж абзацу - охоплює питання позбавлення майна й обумовлює таке позбавлення певними критеріями; 3) у другому абзаці - визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друге та третє правила, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, мають тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного у першому правилі (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право:

Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів.

Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах Рисовський проти України від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), Кривенький проти України від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

Будь-які приписи, зокрема і приписи Конвенції, слід застосовувати з урахуванням обставин кожної конкретної справи, оцінюючи поведінку обох сторін спору, а не лише органів державної влади та місцевого самоврядування.

Право держави витребувати нерухоме майно з огляду на доведену незаконність і безпідставність його відчуження передбачене у чинному законодавстві України. Відповідні приписи стосовно охорони права власності і регламентування підстав для повернення майна є доступними, чіткими та передбачуваними.

Незаконні дії третіх осіб призвели до того, що земельна ділянка вибула з державної власності

Повернення у державну власність нерухомого майна переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоби таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом цього майна.

Отже, у справі, яка розглядається, з огляду на характер спірних правовідносин, установлені судом обставини та застосовані правові норми, не вбачається невідповідності втручання держави у право власності відповідачів критеріям правомірного втручання у право на мирне володіння майном.

Повернення спірної земельної ділянки, яка незаконно вибула з державної власності спрямоване на досягнення легітимної мети захисту "суспільного інтересу", який полягає у відновленні законності, та у поверненні у власність держави - землі, яка відповідно до Конституції України належить народу, що не є непропорційним втручанням у право на мирне володіння майном, та не покладає на відповідачів надмірний індивідуальний тягар.

Відтак, втручання у право володіння майном переслідує легітимну мету і цей захід є пропорційним легітимній меті втручання у право.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги керівника Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області в інтересах Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області підлягають до задоволення, а накладений судом арешт на земельну ділянку площею 1,9865 га з кадастровим номером 0:02:001:0437, що розташована на території Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області (колишньої Скаржинецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області) - підлягає скасуванню.

Судові витрати понесені позивачем, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 81, 258, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги керівника Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки - задовільнити.

Витребувати у ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Уланівської об`єднаної територіальної громади Вінницької області в особі Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області (вул. Миру, 9, с. Уланів Хмільницький район Вінницької області, ) земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :02:001:0437, площею 1,9865 га, що розташована на території Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області (колишньої Скаржинецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області).

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Вінницької обласної прокуратури (отримувач: , банк отримувача: ДКСУ м. Київ, МФО 820172, р/р 0003988) витрати зі сплати судового збору в сумі 2,481 грн. та 1240,50 грн., а всього в сумі 3721, 50 грн.

Вжиті заходи, щодо забезпечення позову, в тому числі накладений арешт, відповідно до ухвали Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 30.12.2022 на земельну ділянку площею 1,9865 га з кадастровим номером :02:001:0437, що розташована на території Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області (колишньої Скаржинецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області) - скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Марина РОБАК