Номер провадження 2-др/754/17/25
Справа №754/3039/23
04 березня 2025 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:
судді Саламон О.Б.
секретаря судового засідання Рябенка В.О.
розглянувши заяву представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Петренко Анни Сергіївни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права спільної сумісної власності, визнання договору дарування недійсним та поділ майна, -
Представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Петренко А.С. звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, на підставі якої просить вирішити питання понесених судових витрат, а саме стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 40 000 грн. та на користь відповідача ОСОБА_2 понесені витрати на нотаріально завірений переклад документів в розмірі 4 281 грн. 00 коп.
Вимоги обґрунтовано тим, що у провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за № 754/3039/23, при цьому рішенням Деснянського районного суду м. Києва у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права спільної сумісної власності, визнання договору дарування недійсним та поділ майна, відмовлено у повному обсязі, тому вважають за необхідне покласти на неї понесені витрати відповідачами.
В судове засідання від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд заяви щодо вирішення питання про розподіл судових витрат без їх участі.
Представником позивача - адвокатом Вотінцевим Є.Г. подано письмові заперечення на заяву представника відповідачів про ухвалення додаткового рішення, в яких вказує, що з доданих документів вбачається, що ОСОБА_1 укладено договір з адвокатом, який здійснює свою діяльність індивідуально, а квитанція, яка долучена до заяви видана адвокатським об`єднанням, яке є юридичною особою. Окрім того, обсяг наданих документів не свідчить про те, що відповідач ОСОБА_1 реально отримав послуги адвоката Степанова О.Л. у цій справі та поніс відповідні витрати на правничу допомогу. Щодо витрат на нотаріально завірений переклад документів в розмірі 4 281 грн.00 коп., зазначає, що до заяви не додано відповідних доказів того, що перекладач був залучений саме в цій справі та саме відповідачем ОСОБА_2 . Окрім цього, про такі витрати не було зазначено у відзиві на позовну заяву, що є її обов`язком відповідно до ст. 178 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні заяви про стягнення з позивача на користь відповідачів понесених ними судових витрат просить відмовити.
Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 05 лютого 2025 року по цивільній справі 754/3039/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права спільної сумісної власності, визнання договору дарування недійсним та поділ майна, у задоволенні позову відмовлено повністю.
Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. До того ж, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати адвоката, пов`язані з наданням правової допомоги, якщо сторона відповідача їх має на увазі, повинні бути підтверджені відповідними доказами понесення таких витрат (квитанції, чеки чи інші первинні фінансові документи).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Разом з тим, у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила чи має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
Суд при ухваленні додаткового рішення враховує правову позицію, висловлену у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.
Згідно з висновками Верховного Суду, викладених у постанові від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 слідує, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку аюо інший юанківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
В питанні критеріїв також слід згадати висновки Великої палати у справі № 755/9215/15ц. Суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Також в питанні надання доказів правомірності надання правової допомоги, варта уваги позиція Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтам тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у звязку з недоведеністю їх наявності.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Згідно зі ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно зі ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Таким чином зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату «гонорару успіху» не є обов`язковими для суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат та покладення таких витрат на іншу сторону справи, оскільки в такому випадку суд, застосовуючи відповідні положення процесуального законодавства, зокрема ч.ч. 4-5 ст. 137 ЦПК України може оцінювати необхідність, розумність та інші критерії співмірності цих витрат.
Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення «гонорару успіху» у даному спорі є розумність заявлених витрат, тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим.
Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат, а стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді.
Аналогічний висновок викладений у поставі Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 127/9918/14-ц.
Як вбачається з матеріалів справи, представником відповідачів - адвокатом Петренко А.С. на підтвердження понесених витрат на правову допомогу було надано суду:
- копію договору про надання правової допомоги № 10/01-24 від 13.01.2024;
- додаткову угоду № 01/01-24 від 13.01.2024 до Договору про надання правової допомоги від 13.01.2024, укладеного між адвокатом Степановим Олександром Леонідовичем та ОСОБА_1 , відповідно до якої (п.1.3 додаткової угоди) ОСОБА_1 зобов`язується сплатити адвокату гонорар в розмірі 40 000 грн. за надання правової допомоги;
- квитанцію до прибуткового касового ордеру № 10/01-24 щодо оплати 13.01.2024 40 000 грн. Адвокатському об`єднанню «Оболонська колегія адвокатів міста Києва», тобто не фізичній особі з якою укладено договір, а юридичній особі.;
- квитанцію до прибуткового касового ордеру (найменування підприємства - ТОВ «УЦАП») щодо оплати 15.04.2024 перекладу та нотаріального засвідчення документів з нідерландської на українську мову - 4 281 грн.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Відповідно до ст.2 Закону, адвокатура України - це недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.
Згідно зі ст.4 Закону адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Адвокатське об`єднання є юридичною особою, створеною шляхом об`єднання двох або більше адвокатів (учасників), і діє на підставі статуту (ст.15 Закону про адвокатуру).
Державна реєстрація адвокатського об`єднання здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» з урахуванням особливостей, передбачених Законом про адвокатуру.
Адвокатське об`єднання має самостійний баланс, може відкривати рахунки у банках, мати печатку, штампи і бланки із своїм найменуванням. Про створення, реорганізацію або ліквідацію адвокатського об`єднання, зміну складу його учасників адвокатське об`єднання протягом трьох днів з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців письмово повідомляє відповідну раду адвокатів регіону.
Крім того, представник не надала детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як того вимагає ч. 3 ст. 137 ЦПК України.
Даний факт позбавляє суд можливості визначення розміру витрат, їх співмірність зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторін, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, як того вимагає частина 4 ст. 137 ЦПК України.
Суд зазначає про те, що інтереси відповідача ОСОБА_1 представляли у різний перід розгляду справи різні адвокати, а саме:
-Адвокат Холод О.А. представляв інтереси ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 22.03.2023 та ордеру від 27.03.2023.
Відзив надавав саме адвокат Холод О.А., у змісті якого зазначається про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи - 20 000 грн.
13 грудня 2023 року відповідач ОСОБА_1 відмовився від послуг адвоката Холод О.А., який представляв його інтереси у період з 27.03.2023 по 13.12.2023
- Адвокат Степанов О.Л. представляв інтереси ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги та додаткової угоди від 13.01.2024 (т.2 а.с.95,115), відповідно до якої (п.1.3 додаткової угоди) ОСОБА_1 зобов`язується сплатити адвокату гонорар в розмірі 40 000 грн. за надання правової допомоги.
На підставердження оплати 13.01.2024 гонорару 40 000 грн. надано квитанцію до прибуткового касового ордеру № 10/01-24 щодо оплати Адвокатському об`єднанню «Оболонська колегія адвокатів міста Києва», тобто не фізичній особі, з якою укладено договір, а юридичній особі.
10 липня 2024 року відповідач ОСОБА_1 відмовився від послуг адвоката Степанова О.Л., який представляв його інтереси у період з 13.01.2024 по 10.07.2024. (т.2 а.с.116)
-Адвокат Петренко А.С. представляла інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги від 14.06.2024 та ордеру від 17.06.2024 (т.2 а.с.224).
Тобто, витрати на правову допомогу відповідачі просять стягнути за період, коли представляв інтереси відповідача ОСОБА_1 - адвокат Степанов О.Л., якому сплачено гонорар у сумі 40 000 грн. та витрати за переклад документів відповідача ОСОБА_2 у сумі 4 281 грн. у період, коли представляв інтереси відповідача ОСОБА_2 - адвокат Кирилкін Р.
На підтвердження понесених витрат стороною відповідача надано додаткову угоду № 01/01-24 від 13.01.2024 до Договору про надання правової допомоги від 13.01.2024, укладеного між адвокатом Степановим О.Л. та ОСОБА_1 , відповідно до якої (п.1.3 додаткової угоди) ОСОБА_1 зобов`язується сплатити адвокату гонорар в розмірі 40 000 грн. за надання правової допомоги та, відповідно, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 10/01-24 щодо оплати 13.01.2024 - 40 000 грн. Адвокатському об`єднанню «Оболонська колегія адвокатів міста Києва», тобто не фізичній особі, з якою укладено договір, а юридичній особі.
Зокрема Договору про надання правничої допомоги з адвокатським об`єднанням (АО «Оболонська колегія адвокатів міста Києва»), яке є юридичною особою, представником відповідачів не додано.
З доданих документів вбачається, що Ігнатьєвим І.В. укладено договір з адвокатом, який здійснює свою діяльність індивідуально, а квитанція, яка долучена до заяви видана адвокатським об`єднанням, яке є юридичною особою.
Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 20 липня 2021 року у справі № 922/2604/20 відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.
Обсяг наданих документів не свідчить про те, що відповідач ОСОБА_1 реально отримав послуги адвоката Степанова О.Л. у цій справі та поніс відповідні витрати на правничу допомогу.
Щодо витрат відповідача ОСОБА_2 на нотаріально завірений переклад документів в розмірі 4 281 грн. зроблений адвокатом Кирилкіним Р.О. слід зазначити, що до заяви не додано відповідних доказів того, що перекладач був залучений саме в цій справі та саме відповідачем ОСОБА_2 .
Окрім цього, про такі витрати нею не було зазначено у відзиві на позовну заяву, що є її обов`язком відповідно до ст. 178 ЦПК України та, відповідно, у порушення вимог ст.ст.141, 246 ЦПК України, представником відповідача до закінчення судових дебатів не подано заяв (клопотань) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та не обгрунтовано не подання доказів, шо підтверджують такі витрати у цей же строк.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, шо до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про не відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Таким чином, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим про що, зокрема, зазначено у рішеннях Європейського суду з прав людини від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України».
Разом з тим, за приписами ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному ч.2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України.
Отже, виходячи зі змісту вказаних процесуальних норм, за загальним правилом, питання про стягнення судових витрат має вирішуватися судом одночасно із вирішенням позову у рішенні, постанові або ухвалі, при цьому учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після ухвалення рішення у справі, але лише за наявності визначених законом передумов: по-перше, сторона до закінчення судових дебатів зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат, по-друге, сторона до закінчення судових дебатів обґрунтувала неможливість подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин, по-третє, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
У додатковій постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 910/9111/17 вказано, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач до закінчення судових дебатів не зробив заяви щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, хоча відповідна інформація про послуги, шо надаються та їх вартість перебували у розпорядженні представника відповідача та були відомі останньому задовго до судових дебатів, не надав докази на підтвердження понесених витрат та не повідомив суд, шо надасть такі докази протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.
Враховуючи вищевикладене, в задоволенні заяви про стягнення з позивача на користь відповідачів понесених ними судових витрат прошу відмовити.
Так, виходячи з того, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, врахувавши реальність та необхідність понесених стороною відповідача витрат на правничу допомогу а також зважаючи на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі, враховуючи те, що представником позивача не надано суду договору про надання правової допомоги (його копії), суд доходить висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення понесених витрат.
Керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд -
Ухвалити по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права спільної сумісної власності, визнання договору дарування недійсним та поділ майна - додаткове рішення.
У задоволенні вимог заяви представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Петренко Анни Сергіївни про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесених витрат на правову допомогу у розмірі 40 000 грн. та про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесених витрат на нотаріально завірений переклад документів в розмірі 4 281 грн. 00 коп., - відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено 13.03.2025
Суддя О.Б.Саламон