ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2885/25 Справа № 756/6156/23 Суддя у 1-й інстанції - Костеленко Я. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Профіт Капітал на заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Профіт Капітал до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2024 року ТОВ ФК Профіт Капітал звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ ФК Профіт Капітал посилалися на те, що 08 січня 2020 року між ТОВ 1 безпечне агенство необхідних кредитівта ОСОБА_1 укладено Договір позики №8954976 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України Про електронну комерцію. Відповідно до п.2 Договору кредиту кредитодавець надав позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 8000 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми позики. Сторони визначили, що строк позики (строк договору) складає 30 днів із відповідною базовою процентною ставкою 1,60 % в день та розміром акційних процентів 0,80% в день. Сторонами, відповідно до умов п.2 Договору визначено, що розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки договору) складають 2,70% в день. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує та не виконав. У зв`язку з неповерненням заборгованості за договором кредиту та відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Договором позики №8954976 від 08 січня 2020 року станом на 11 червня 2020 року (дата відступлення права вимоги) має заборгованість у розмірі 14451 грн., яка складається з наступного: заборгованості за основним боргом - 8000 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими процентами 2451 грн.; заборгованість на нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику - 4000 грн. 03 квітня 2017 між між ТОВ 1 безпечне агенство необхідних кредитів та ТОВ ФК Профіт Капітал укладено договір факторингу№3042017, відповідно до умов якого первісний кредитор зобов`язався передати новому зазначені в Реєстрі прав вимог, а новий кредитор зобов`язався прийняти. 11 червня 2020 року між сторонами за Договором Факторингу було підписано Реєстр прав вимоги №103, відповідно до якого право вимоги за договором позики №8954976 від 08 січня 2020 року перейшло до ТОВ ФК Профіт Капітал. У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за Договором позики №8954976 від 08 січня 2020 року, що станом на 11 червня 2020 року (дата підписання реєстру №103 про відступлення права вимоги) становить 14451 грн., яка складається з наступного: заборгованості за основним боргом - 8000 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими процентами - 2451 грн.; заборгованості на нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику - 4000 грн. Позивач вказує, вправі здійснити нарахування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення до 23 лютого 2022 року, що складають: заборгованість за 3% річних 739 грн. 97 коп.; заборгованість за інфляційними витратами 2157 грн. 61 коп. Отже, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 03 листопада 2023 року, включаючи тіло кредиту, проценти, 3% річних та інфляційні втрати становить 17348 грн. 58 коп. Досудове врегулювання спору між ним та відповідачем не відбувалося. На підставі викладеного ТОВ ФК Профіт Капітал просили суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за Договір позики №8954976 від 08 січня 2020 року у розмірі 17348 грн. 58 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 8000 грн.; заборгованості за процентами 2451 грн.; заборгованості за процентами на прострочену позику - 4000 грн.; 3% річних -739 грн. 97 коп.; заборгованості інфляційними витратами 2157 грн. 61 коп., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2481 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року відмовлено у задоволені позовних вимог ТОВ ФК Профіт Капітал до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі ТОВ ФК Профіт Капітал просить заочне рішення суду від 23 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ ФК Профіт Капітал у повному обсязі, посилаючись на неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, неправильним дослідженням та оцінки доказів, порушення судом норм матеріального права.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до увагу ціну позову у розмірі 17348 грн. 58 коп., розгляд справи здійснено в порядку спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

У ч.ч.1,3 ст.509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205,207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, які, відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Відповідно до ч.ч.1,3,4,7 ст.11 Закону України Про електронну комерцію пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України Про електронну комерцію).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

При укладанні кредитного договору сторони погодили, що відповідно до цього договору до складу плати за кредитом (сукупної вартості кредиту) входять фіксована процентна ставка за користування кредитом, комісія за надання кредиту та щомісячна плата за кредитом. Плата за кредитом нараховується з моменту надання кредиту. Щомісячна плата за кредитом входить до складу щомісячного платежу відповідно до графіку платежів (додаток до договору).

При цьому у кредитному договорі та додатку до нього (графік платежів) всі складові загальної суми щомісячного платежу визначені у твердій сумі, та апелянтом підписано графік платежів.

Відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

За ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.6 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України Про електронні документи та електронний документообіг; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України Про електронну комерцію.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі логін-пароль, або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст.8 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст.ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

У справі встановлено, 08 січня 2020 року між ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів, як позикодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено в електронній формі Договір позики №8954976, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 8000 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми позики. Сторони визначили, що строк позики (строк договору) складає 30 днів із відповідною базовою процентною ставкою 1,60 % в день та розміром акційних процентів 0,80% в день. Сторонами, відповідно до умов п.2 Договору визначено, що розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки договору) складають 2,70% в день. Орієнтовна загальна вартість позики складає 9920 грн. (а.с.7).

Пунктом 3 Договору встановлено, що проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики та, у випадку дострокового повернення, підлягають відповідному перерахунку.

Крім того, п. 4.1. та 4.2 Договору встановлено, що позичальник ознайомився на сайті позикодавця з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачено ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також до моменту підписання договору позичальник вивчив договір та правила надання грошових коштів у позику на умовах ануїтету, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі.

За пунктом 5 Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Позивачем було надано суду відповідь ТОВ ФК Фінекспрес № 19/07-2023-16 від 19 липня 2023 року, в якій зазначено, що ТОВ ФК Фінекспрес відповідно до умов договору №23-01-18/5 від 23 січня 2018 року, укладеного з ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів, здійснено успішний переказ 03 січня 2020 року на суму 8 000 грн., який відбувся на карту № НОМЕР_1 , номер платежу 82016 (а.с. 18).

Умовами договору позики №8954976 від 08 січня 2020 року передбачено, грошові кошти надаються позикодавцем позичальникові саме шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, при цьому самим позичальником у договорі позики для перерахування грошових коштів було вказано такий же рахунок, як зазначений у відповіді ТОВ ФК Фінекспрес № 19/07-2023-16 від 19 липня 2023 року.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, відповідач має заборгованість за договором позики №8954976 від 08 січня 2020 року, що утворилася станом на 11 червня 2020 року (дата відступлення права вимоги) має заборгованість у розмірі 14451 грн., яка складається з наступного: заборгованості за основним боргом - 8000 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими процентами 2451 грн.; заборгованість на нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику - 4000 грн. (а.с. 23).

03 квітня 2017 року між ТОВ ФК Профіт Капітал, як фактором, та ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів, як клієнтом, було укладено Договір факторингу № 03042017, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений договором спосіб (а.с. 28-31).

Згідно Витягу з реєстру боржників №109 до договору факторингу № № 03042017 від 03 липня 2017 року ТОВ ФК Профіт Капітал набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №8954976 від 08 січня 2020 року у розмірі 14451 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом - 8000 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими процентами - 2451 грн.; заборгованості на нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику - 4000 грн. (а.с.36).

Однак, Витяг з Реєстру прав вимог №109 до договору факторингу № № 03042017 від 03 липня 2017 року не є належним, достовірним та достатнім доказом того, що до ТОВ ФК Профіт Капітал дійсно перейшло право вимоги за договором позики №8954976 від 08 січня 2020 року, за яким боржником є ОСОБА_1 .

Вказаний Витяг з Реєстру прав вимог складений самим позивачем та не містить підписів від імені клієнта та фактора, а також не містить печатки клієнта ТОВ 1 безпечне агенство необхідних кредитів. Крім того, вказаний Витяг з Реєстру прав вимог не містить дати його складання.

Також, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження здійснення оплати за договором факторингу № № 03042017 від 03 липня 2017 року.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, факт набуття ТОВ ФК Профіт Капітал прав вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №8954976 від 08 січня 2020 року, укладеним між ТОВ 1 безпечне агентство необхідних кредитів та ОСОБА_1 є недоведеним належними та допустимими доказами у справі.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог ТОВ ФК Профіт Капітал до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №8954976 від 08 січня 2020 року.

Доводи апеляційної скарги про доведеність позовних вимог у повному обсязі є необґрунтованими належними та допустимими доказами.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Профіт Капітал залишити без задоволення.

Заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12 березня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В. Свистунова