Номер провадження: 22-ц/813/3524/25
Головуючий у першій інстанції Донцов Д.Ю.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Громіка Р.Д., Дришлюка А.І.,

переглянув у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2024 року про передачу справи на розгляд іншого суду по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2024 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Петров Є.В. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, та з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просила суд: - визнати недійсним договір від 17.11.2023 про заміну сторони в договорі купівлі-продажу автомобіля Договір №Б3Ф-2023-290 від 13.03.2023 укладеного між Філія «Віннер БЦКА» ТОВ «Віннер Автомотів», що діє в інтересах ТОВ «Віннер Автомотів» (продавець), ОСОБА_2 (первісний покупець), ОСОБА_1 (новий покупець); - застосувати наслідки недійсності правочину та визнати право власності на транспортний засіб Bently Continental GT V8 23MY за ОСОБА_2 ..

Разом із позовною заявою ОСОБА_2 також подала до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, та заяву про забезпечення позову надіслано за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси.

Суд вказав, що дана справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Приморського районного суду м. Одеси, а позовна заява підлягає передачі для розгляду за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси, оскільки згідно інформації Єдиного державного демографічного реєстру, відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Малиновського районного суду м. Одеси.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить частково скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2024 року, змінивши її описову частину.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Предметом оскарження є ухвала суду про передачу справи на розгляд іншого суду (п. 9 ст. 353 ЦПК України).

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вищевикладеного та положень ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

У статті 2 ЦПК України вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 6 ст. 187 ЦПК України передбачено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Відповідно до статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Як встановлено матеріалами справи, згідно відповіді №975072 від 19.12.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально є Хаджибейським (Малиновським) районним м. Одеси.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про передачу позовної ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, та заяви про забезпечення позову за територіальною юрисдикцією до Малиновського районного суду м. Одеси, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що описова частина ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2024 року не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки в своїй заяві він просив суд наступне: «1. Відповідач проживає в Хаджибейському районі м. Одеси. 2. Надати можливість ознайомитися з матеріалами справи. 3. Розглядати заяву про забезпечення позову у присутності відповідача», що не було зазначено в оскаржуваній ухвалі. Крім того, суд не надав відповідачу можливості ознайомитися з матеріалами справи, чим позбавив його права на захист своїх інтересів в суді.

Однак, апеляційний суд не приймає до уваги дані твердження, оскільки вони носять формальний характер, не впливають на правильність винесеного судового рішення, та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Колегія суддів також зазначає, що суд першої інстанції, під час винесення ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2024 року про передачу справи на розгляд іншого суду на власний розсуд вирішив, що саме вказувати в описовій частині ухвали, та на думку колегії суддів, зазначив лише ті обставини, які безпосередньо стосуються питання про передачу справи на розгляд до іншого суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, та в цілому мають формальний характер.

На підставі викладеного, оскільки законних підстав для скасування та зміни ухвали суду першої інстанції немає, тому у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 14 березня 2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

А.І. Дришлюк