Дата документу 12.03.2025Справа № 554/8427/24
Провадження № 6/554/63/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року Суддя Октябрського районного суду м.Полтави Чуванова А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про повернення виконавчого збору , -

ВСТАНОВИВ:

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із заявою про повернення виконавчого збору, в якій просять зобов`язати приватного виконавця Лукмасло Т.Ю. повернути стягнутий виконавчий збір у сумі 4862,58 грн. на користь ОСОБА_2 у зв`язку зі скасуванням судового наказу.

Свою заяву мотивують тим, що 16 вересня 2024 року Октябрським районним судом м. Полтави було видано судовий наказ №554/8427/24. Ухвалою суду від 08 листопада 2024 року судовий наказ скасовано. Під час виконання судового наказу приватним виконавцем Лукмасло Т.Ю. стягнутий виконавчий збір у сумі 4 862,58 грн.

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згідно частиною 1 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №759/15553/14-ц (провадження № 14-579цс19) зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 13.12.2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Отже, оскільки доводи і вимоги заяви зводяться до вимог щодо повернення виконавчого збору приватного виконавця, суд доходить висновку, що вказана заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, у відкритті провадження у справі необхідно відмовити, роз`яснивши боржнику право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись статтями 186, 260, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про повернення виконавчого збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Суддя: А.М.Чуванова