Справа № 638/700/25
Провадження № 2/638/2789/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Василенко А.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

16.01.2025 позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що за адресою АДРЕСА_1 згідно з договором, побутовим споживачем електричної енергії, що постачає ПрАТ «Харківенергозбут» є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . За період з 01.02.2022 по 01.04.2024 за вказаною адресою проведено нарахування за електричну енергію у розмірі 27195,28 грн, проте вказану суму боргу за виставленими рахунками відповідачами не сплачено - утворилась заборгованість за електричну енергію. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідачів суму заборгованості та сплачені судові витрати.

16.01.2025 протоколом автоматизваного розподілу судової справи між суддями вказану справу передано в провадження судді Семіряд І.В.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом направлено запит до Реєстру територіальної громади міста Харкова, відповідь отримано 17.01.2025.

17.01.2025 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі.

10.02.2025 відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого вказано, що позивач зазначає, що ним начебто проводилися зняття показників з приладу обліку електропостачання протягом періоду, за який утворилася заборгованість. Маю звернути увагу суду на ту обставину, що згідно довідок, відповідач ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та знаходиться за межами місця постійного проживання. Інший відповідач ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації майже десять років, а тому зняття показів з приладу обліку електроенергії за відсутності відповідачів за постійним місцем проживання неможливе, оскільки прилад обліку встановлено в квартирі (а не в приміщенні загального користування, такому як загальний коридор або тамбур). Копія Довідки про ВПО надається. До позовної заяви додано копію Договору про надання послуг електропостачання населенню, в якому розділом 12 регламентовано правовідносини між надавачем послуг та споживачем під час форс-мажорних обставин. Позивач зазначає, що ним начебто проводилися зняття показників з приладу обліку електропостачання протягом періоду, за який утворилася заборгованість. Маю звернути увагу суду на ту обставину, що згідно довідок, відповідач ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та знаходиться за межами місця постійного проживання. Інший відповідач ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації майже десять років, а тому зняття показів з приладу обліку електроенергії за відсутності відповідачів за постійним місцем проживання неможливе, оскільки прилад обліку встановлено в квартирі (а не в приміщенні загального користування, такому як загальний коридор або тамбур). Копія Довідки про ВПО надається. До позовної заяви додано копію Договору про надання послуг електропостачання населенню, в якому розділом 12 регламентовано правовідносини між надавачем послуг та споживачем під час форс-мажорних обставин. Уповноважений ВРУ обґрунтовує звільнення громадян споживачів ЖКП від відповідальності за повне або часткове невиконання зобов`язань, що є наслідком непереборної сили. Такими форс-мажорними обставинами є введення в Україні від 24.02.2022 року воєнного стану, дія якого подовжена до 09 травня 2025 року згідно Постанови КМУ № 206 від 05.03.2022 року із змінами внесеними згідно з Постановою КМУ № 390 від 21.04.2023, указом Президента щодо продовження в Україні строку дії воєнного стану з 8 лютого на 90 діб, тобто до 9 травня 2025 року.. Згідно зазначеної Постанови до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. з дати початку по дату завершення бойових дій. Як вбачається із розрахунку нарахувань за використану електрику, до початку вторгнення РФ на територію України і початку воєнних дій за відповідачами утворився борг на загальну суму 7054,72 грн, Але позивачем зазначено лише загальну суму заборгованості станом на 01.03.2022 року. За таких умов позивач намагається поставити себе в привілегійований стан та стягнути заборгованість, яка не могла утворитися з 01.02.2022 до 01.03.2022, оскільки із наданого ним розрахунку нарахувань вбачається, що протягом березня-вересня 2022 року щомісячне споживання електроенергії складало не більше 99 квт/год. За таких умов логічно зробити висновок, що протягом місяця з 01.02.2022 року по 01.03.2022 споживачем не могло бути спожито 4502 квт/год електроенергії. Отже, сторона відповідачів змушена просити суд витребувати довідку про обсяг електроенергії, що було спожито щомісячно за період 01.03.2021-01.03.2022 роки та про рух коштів за особовим рахунком відповідачів. Тобто, позивач в порядку ч. 1 ст.81 ЦПК України зобов`язаний довести перед судом, що відповідачами дійсно протягом з 01.02.2022 по 01.03.2022 спожито 4502 квт/год електроенергії на загальну суму 7054,72 грн та за який період та за який розмір спожитої електроенергії сплачено 487,28 грн. Самостійно такі докази сторона відповідачів не має можливості надати, оскільки не проживають в квартирі за постійним місцем проживання, а знаходяться як ВПО за межами м. Харкова, де знаходиться належне їм житло. Що стосується заборгованості, яка утворилася після початку бойових дій, сторона Відповідача у справі має бути звільнена від відповідальності за несплату за послуги з електропостачання, починаючи з 24 лютого 2022 року і до закінчення дії воєнного стану, якого подовжено до 09 травня 2025 року. Оскільки Позивач просить суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів на його користь заборгованість за електричну енергію, що утворилася за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.02.2022 року по 01.04.2024 року всупереч діючому законодавству України та на порушення розділу 12 (Форсмажорні обставини) Договору про надання послуг з електропостачання , вважаю позовні вимоги можуть бути задоволені лише в частині з 16.01.2022 року по 24.02.2022 року (в межах позовної давності), так як позовну заяву подано в період дії воєнного стану тобто передчасно. У зв`язку з чим відповідач просить відмовити у задоволені позову.

Також відповідачем ОСОБА_1 подано клопотання про застосування позовної давності.

Представник позивача АТ «Харківенергозбут» - Панкратова М.М. подала заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день розгляду справи повідомлялися своєчасно, належним чином, про причини неявки не сповістили.

Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.

Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряжаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що ПрАТ «Харківенергозбут» надає послуги з постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, зокрема за адресою АДРЕСА_1 .

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.12.2024 №407640662 підтверджено, що власниками квартири АДРЕСА_2 у період з 01.02.2022 по 01.04.2024 (період за який виникла заборгованість) є ОСОБА_2 (розмір часток 1/2 та 1/6) та ОСОБА_1 (розмір частки 1/3).

Позивачем проведено нарахування за користування електричної енергії за період з 01.02.2022 по 01.04.2024 у сумі 27195,28 грн.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ЗУ «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії», які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312.

Постановою НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної-послуги на закріпленій території. Згідно Переліку постачальників універсальних послуг на території Харківської області, таким постачальником визначено ПрАТ «Харківенергозбут». Позивач має ліцензію з постачання електричної енергії (постанова НКРЕКП від 19.06.2018 №505).

ПрАТ "Харківенергозбут", як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01 січня 2019 у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 1 статті 4 ЗУ «Про ринок електричної енергії» визначено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Правилами ч 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь - якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Положеннями ст. 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі - споживач) постачальником універсальних послуг (далі - постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до цього договору. Умови цього договору є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

Відповідно до п. 7 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Абзацом п`ятим пункту 13 Перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Відповідно до п. 13 Перехідних положень вказаного закону, передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.

Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційна пропозиція, копія ліцензії на провадження відповідної діяльності та копії інших документів ПрАТ «Харківенергозбут» розміщені на його сайті для публічного доступу: zbutenergo .kharkov.ua.

Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Крім того, за п.6.2 договору про постачання електричної енергії споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 9.1. договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

Аналіз наведених вище положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно з ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Положеннями ст. 322 ЦК України передбачено, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів за комунальні послуги незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з п. 4.1. ПРРЕЕ, розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.

Відповідно до п. 4.7. ПРРЕЕ, оплата електричної енергії здійснюється побутовим споживачем, виходячи з умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг і може, зокрема бути у формі оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку.

Згідно з п. 4.8. ПРРЕЕ, форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).

Пунктом 4.12 ПРРЕЕ передбачено, що плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Враховуючи, що за адресою: АДРЕСА_1 , фактично спожито електричну енергію, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вважається укладеним на умовах типового договору та комерційної пропозиції, що розміщені на сайті zbutenergo.kharkov.ua.

Згідно з п. 5.10 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 3 до цього договору. За умовами п. 3 комерційної пропозиції розрахунковим періодом є календарний місяць; оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунку споживачу постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії.

Відповідно до п. 6.2 Договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.

За правилами ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

За змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У порушення обов`язку щодо своєчасної та повної оплати наданих позивачем послуг, відповідачі неналежним чином виконував зобов`язання з оплати таких послуг.

За період з 01.02.2022 по 01.04.2024 за адресою: АДРЕСА_1 згідно з переданими у відповідності до вимог п.11 Постанови №312, п. 4.3 ПРРЕЕ, п.1.1 Розділу IX Кодексу комерційного обліку від оператора системи розподілу АТ «Харківобленерго» показаннями приладу обліку проведено нарахування за спожиту електричну енергію у розмірі 27195,28 гривень.

Доказів того, що послуги відповідачам не надавалися, що відповідачі не користувалась наданими послугами і потреби в таких послугах не мали, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено.

Розрахунок боргу, наданий позивачем, сумніву не викликає та приймається судом.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПрАТ «Харківенергозбут» про стягнення з відповідачів заборгованості за електричну енергію підлягають задоволенню.

Щодо посилань відповідача ОСОБА_1 на те, що ним не було спожито такий об`єм електроенергії.

Згідно п. 4.3 ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку Адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленим Кодексом комерційного обліку. Згідно до п. 4.12. ПРРЕЕ розрахунки між Споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від Адміністратора комерційного обліку, в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Пунктом 4.13 ПРРЕЕ передбачено, що для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити Споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

За приписами вказаних правових норм, обсяги спожитої електричної енергії встановлюються оператором системи, яким в даному випадку є Акціонерне товариство «Харківобленерго».

АТ «Харківобленерго» наділене виключним правом як адміністратор комерційного обліку та постачальник послуг комерційного обліку визначати обсяги електричної енергії, що спожита споживачем, шляхом отримання від споживача або самостійного здійснення зняття показників засобів обліку електричної енергії.

Відповідно до пункту 9.1.1 Кодексу комерційного обліку електричної енергії затвердженого Постановою НКРЕКП № 311 від 14.03.2018, (далі ККОЕЕ), обмін даними комерційного обліку електричної енергії між АКО, ППКО та учасниками ринку здійснюється на договірних засадах у вигляді електронних документів. Отже зняття показів з приладу обліку електричної енергії не відноситься до компетенції ПрАТ «Харківенергозбут».

З матеріалів справи вбачаєть, що ПрАТ Харківенергозбут було направлено запит до оператора системи розподілу АТ «Харківобленерго» для надання доказів фактичного споживання електричної енергії за період з 01.01.2022 по 30.11.2024. З наданої відповіді вбачається, що фактичне споживання електричної енергії по особовому рахунку № НОМЕР_1 (особовий рахунок який відкрито за адресою АДРЕСА_1 ) визначені відповідно до нормативно- правових актів та умов договорів, що підтверджує фактичне споживання електричної енергії за адресою АДРЕСА_1 .

Окрім того, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у ньому відображено помісячний обсяг, який було спожито за адресою АДРЕСА_1 .

Доказів того, що відповідач ОСОБА_1 не погоджується з обсягами спожитої електричної енергії матеріали справи не містять, в свою чергу відповідачем не надано доказів того, що ним оскаржено обсяги спожитої електричної енергії.

Щодо посилань відповідача , що він має бути звільнений від відповідальності за несплату за послуги з електропостачання, починаючи з 24.02.2022 і до закінчення дії воєнного стану, суд зазначає наступне.

Кабінетом Міністрів України 05.03.2022 прийнято постанову №206 «Деякі питання оплати житлово- комунальних послуг у період воєнного стану», якою установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312; 2016 р., № 46, ст. 1669; 2022 р., № 26, ст. 1418), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285).

Вказаною постановою передбачено, що забороняється стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання, проте за умови надання такими споживачами виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі відповідної довідки.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів, що він звертався до позивача та надавав відповідні довідки, які б підтверджували його відсутність за місцем надання послуг.

Також не можуть прийняті до уваги послання відповідача на форс мажорні обставини виходячи з наступного.

Пунктом 12.4 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг визначено, що сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом 14 днів з дати їх виникнення надати підтверджуючи документи щодо їх настання відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 12.5 зазначено що виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови Споживача від оплати Постачальнику послуг, які були надані до їх виникнення.

Однак відповідачем відповідно до вказаних вище умов договору не надано доказів повідомлення позивача про виникнення форс-мажорних обставин, а тому посилання на неможливість своєчасного виконання своїх зобов`язань за Договором у зв`язку з форс-мажорними обставинами є необґрунтованим та не підтверджено належними доказами.

Щодо застосування строку позовної давності, суд зазначає.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

Разом з тим, ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.».

17.03.2022 вказаний закон набрав чинності.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє до теперішнього часу.

Указом Президента України №26/2025 від 14.01.2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні продовжено строк дії військового стану з 05:30години 08.02.2025строком на 90 діб.

З цього випливає, що у разі закінчення строку, який припадає на період дії воєнного стану, такий строк продовжується до закінчення дії воєнного стану.

Отже, не підлягає задоволенню заява ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України cудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн та витрати, пов`язані з розглядом справи 43 грн, які підлягають стягненню з відповідачів.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 67,68 ЖК України, ст. ст. 258, 259, 264-265, 279, 280-283 ЦПК України, ст. ст. 526, 610, 611 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» заборгованість за електричну енергію за період з 01.02.2022 по 01.04.2024 у розмірі 27195 (двадцять сім тисяч сто дев`яносто п`ять) грн 28 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» сплачену суму судового збору у розмірі 3028 грн, витрати за отримання інформаційної довідки 43 грн, а всього 3071 грн, по 1535 (одна тисяча п`ятсот тридцять п`ять) грн 50 коп. з кожного.

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач ПрАТ «Харківенергозбут», , юридична адреса м. Харків, вул. Плеханівська, 126, 61037, адреса для листування м. Харків, вул. Гоголя, 10, 61057.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП невідомий, останнє відоме зареєстроване місце проживання (власник майна) АДРЕСА_1 .

СУДДЯ І.В. СЕМІРЯД