ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 березня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/7353/24

Головуючий у першій інстанції Лібстер А. С.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/431/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шарапової О.Л.

суддів: Євстафіїва О.К., Мамонової О.Є.,

з участю секретаря: Шапко В.М.,

Сторони:

позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк»,

відповідач: ОСОБА_1 .

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Акціонерне товариство «Сенс Банк».

Оскаржується рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 04 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , якому просить стягнути з останнього 3 відсотки річних та інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості у розмірі 191 745,49 грн та стягнути судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.09.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (найменування змінено на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 укладений Договір відновлювальної кредитної лінії № 935/1-093, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 237 000,00 грн зі сплатою процентів за користування ним та можливі штрафні санкції передбачені договором.

Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти, однак відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість за вище зазначеним договором.

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02.07.2016 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором задоволено, стягнуто з відповідача 556 291,52 грн та судовий збір у розмірі 8 344,37 грн. Рішення набрало законної сили, проте станом на 24.05.2024 не виконане, а тому, грошове зобов`язання, визначене рішенням суду вважається простроченим.

На підставі рішення єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» та рішення Загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» був затверджений передавальний акт, відповідно до якого до АТ «Альфа-Банк» (найменування якого змінено на АТ «Сенс Банк») перейшли всі права та обов`язки АТ «Укрсоцбанк», в тому числі і право вимоги до ОСОБА_1 .

З огляду на приписи ст. 625 ЦК України, станом на 23 лютого 2022 року розмір нарахованих 3% річних та інфляційні втрати від суми заборгованості визначеної рішенням Новозаводським районним судом міста Чернігова від 02.07.2016 року становить 191 745,49 грн, яка складається з суми 3% річних нарахованих на суму простроченої заборгованості 50 111,96 грн; понесених інфляційних втрат нарахованих на суму простроченої заборгованості.

З метою врегулювання спору 24.05.2024 відповідачу надіслано досудову вимогу (претензію) щодо сплати суми нарахованих 3% річних та інфляційних втрат, яку останній проігнорував.

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 04 грудня 2024 року позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» 3 відсотки річних та інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості у загальному розмірі 138 347,57 грн та 3 028,00 грн судового збору. У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Сенс Банк» просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову та стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства 53 397,92 грн нарахувань на прострочену заборгованість згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України у вигляді 3 % річних та інфляційних.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду, в оскаржуваній частині, є незаконним.

Особа, яка подала апеляційну скаргу посилається на те, що застосовуючи позовну давність до частини нарахувань, за період з 12.03.2019 по 11.03.2020, суд першої інстанції не врахував, що до всіх нарахувань, по яким трирічний строк припав на пізнішу дату ніж 10.03.2020, не застосовується строк позовної давності. Зазначає, що трирічний строк по платежу, нарахованому 12.03.2019, збігав тільки 12.03.2022, в той період коли паралельно діяли дві підстави зупинення строку позовної давності карантин і воєнний стан.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу АТ «Сенс Банк» залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 13.09.2007 між Акціонерно-комерційним банком «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір відновлювальної кредитної лінії № 935/1-093, відповідно до умов якого позичальнику надано грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 237 000,00 грн на поточні потреби (т. 1 а.с. 7-10, 54-58).

21.01.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про внесення змін № 935/1-093/2 до договору відновлюваної кредитної лінії № 935/1-093 від 13.09.2007 року, згідно якого сторони підтвердили, що залишок заборгованості складає 185 00,00 грн. (т. 1 а.с. 10 зворот-11, 60).

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02.07.2016 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» станом на 18.03.2016 заборгованість за кредитним договором від 13.09.2007 року № 935/1-093 в розмірі 556 291,52 грн, з них: заборгованість за кредитом 185 000,00 грн, заборгованість за відсотками 151 167,09 грн, пеня за несвоєчасне повернення кредиту за період з 17.03.2015 по 17.03.2016 в розмірі 97 906,11 грн, пеня за несвоєчасне повернення відсотків за період з 17.03.2015 по 17.03.2016 в розмірі 37 203,77 грн, інфляційні втрати за кредитом в розмірі 61 605,00 грн, інфляційні втрати за відсотками в розмірі 23 409,55 грн та 8 344,37 грн судового збору (т. 1 а.с. 12-13).

Відповідно до розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням ОСОБА_1 кредитної заборгованості за кредитним договором № 935/1-093 від 13.09.2007 за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 загальна сума заборгованості складає 191 745,49 грн, з яких сума заборгованості 3% нарахованих на кредитну заборгованість 50 111,96 грн; сума заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість -141 633,53 грн (т. 1 а.с. 14). Правильність цього розрахунку відповідачем не спростована.

Згідно з витягом з державного реєстру банків, 01.12.2022 АТ «Альфа-Банк» було змінено назву на АТ «СЕНС БАНК» (т. 1 а.с. 52).

24.05.2024 АТ «СЕНС БАНК» на адресу ОСОБА_1 направлялася досудова вимога щодо погашення заборгованості (т. 1 а.с. 15-16).

08.10.2024 представник ОСОБА_1 адвокат Павленко А.В. сформував в системі «Електронний суд» відзив на позовну заяву, де в пункті 5 просив застосувати строк позовної давності щодо нарахування 3% річних та інфляційних витрат, який обмежується періодом, починаючи з 14.08.2021 (т. 1 а.с. 70 зворот-71).

Згідно із статями 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із статтями 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (абз. 2 ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до частин 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Частиною 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем та його представником не надано жодного доказу, що ним виконано рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.07.2016 р. у справі №751/3177/16-ц. Наданий представником позивача розрахунок і рішення суду від 02.07.2016 є належними доказами заборгованості, які відповідачем та його представником не спростовані.

Позовна давність щодо стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат за період з 23.03.2019 до 11.03.2020 сплила до введення карантину, а тому позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

Сплив строку позовної давності щодо періоду нарахування коштів на підставі статті 625 ЦК України, починаючи з 12.03.2020 припадає на час дії карантину, тому поширюються приписи ст. 12 Перехідних положень до ЦК України в частині продовження строку позовної давності на весь час дії карантину.

Таким чином, інфляційні втрати та 3% річних підлягають стягненню саме за період з 12.03.2020 до 23.02.2022 року (в межах заявлених позивачем позовних вимог).

Апеляційний суд в цілому погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що строк давності по вимогам про стягнення коштів за період з 23 лютого 2019 року по 11 березня 2020 року спливав в період дії карантину та воєнного стану, а тому ці вимоги підлягають задоволенню.

Проте, пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19» установлено з 12.03.2020 до 03.04.2020 на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином карантин тривав з 12.03.2020 по 30.06.2023.

Звертаючись до суду з позовом АТ «СЕНС БАНК» просило стягнути з ОСОБА_1 на їх користь, згідно розрахунку, 3% річних у сумі 50 111,96 грн та інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості у розмірі 141 633,53 грн, на загальну суму 191 745,49 грн за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року.

Проте, АТ «СЕНС БАНК» просив стягнути з ОСОБА_1 3% річних та інфляційні у зв`язку з неповерненням кредитної заборгованості під час дії карантину, встановленого постановою Кабінетом Міністрів України на всій України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби СОVID-19.

З урахуванням Пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та згідно наданого розрахунку банку з ОСОБА_1 підлягало стягненню 3% та інфляційні за кредитною заборгованістю за кредитним договором № 935/1-093 за період з 23.02.2019 по 12.03.2020, тобто до дати початку карантину, у сумі 17 566,73 грн.( згідно з розрахунком позивача).

ОСОБА_1 не оскаржував рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04.12.2024, а тому, розглядаючи справу у межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу АТ «Сенс Банк» слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 04 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: Судді: