Справа № 489/1563/25
Провадження №2-н/489/463/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

12 березня 2025 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Микульшиної Г.А., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення суми боргу за спожиту теплову енергію з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

встановив:

В березні 2025 року ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення суми боргу за спожиту теплову енергію з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в розмірі 9 166,21 грн. та судового збору. Із тексту заяви про видачу судового наказу вбачається, що боржники зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Відповіді № 1176238 від 06.03.2025 з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проте знятий з обліку у зв`язку з наявністю повідомлення від ВРАЦС про громадян, які померли.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2012 року, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

На підставі викладеного та враховуючи, що неспростовних доказів на підтвердження користування ОСОБА_2 вказаною квартирою, до якої надавались послуги теплопостачання, не надано, а також стягувачем заявлено вимоги про стягнення з боржника заборгованості за надані послуги за вказаною адресою, не зважаючи на те, що наявні відомості про зняття його з реєстрації в зв`язку зі смертю, - із заяви не вбачається безспірне виникнення або порушення права грошової вимоги до нього, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі пункту 8 частини першої статті 165 ЦПК України

Разом із тим, суд роз`яснює, що відповідно до частини першої статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтею 165 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про стягнення суми боргу за спожиту теплову енергію в частині вимог до ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 12.03.2025.

Суддя Г.А.Микульшина