Справа № 487/1307/25
Провадження № 2-ві/487/1/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2025 м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Карташева Т.А., за участю секретаря судового засідання Верба О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Заводського районного суду м. Миколаєва заяву ОСОБА_1 про відвід судді Лагоди Анатолія Анатолійовича по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Автогаражного кооперативу "Парма" про визнання права власності і повернення частини членських внесків,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Заводського районного суду м. Миколаєва Лагоди А.А. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Автогаражного кооперативу АГК «Парма» про визнання права власності і повернення частини членських внесків.

12.03.2025 надійшла заява позивача ОСОБА_1 про відвід судді Лагоди А.А. у зв`язку з обставинами, які викликають сумніви в його об`єктивності та неупередженості. Так, в заяві про відвід зазначено, що суддя Лагода А.А. отримав вказану позовну заяву 06.03.2025 та в цей же день залишив позов без руху. При цьому суддя Лагода А.А. не розглянув заяву позивача про забезпечення позову від 03.03.2025, строк розгляду якої не пізніше двох днів. На думку позивача, порушення судом строків розгляду клопотання про забезпечення позову призвело до протиправного вилучення у нього предмета спору на підставі фальшивих документів (договору та квитанції від 22.08.1993), на підставі яких Заводський районний суд умисно або внаслідок введення суду в оману прийняв рішення у справах №№487/1004/16, 487/5705/16, 487/5524/18. Таке прискіпливе ставлення до додержання позивачем вимог процесуального кодексу при власному нехтуванні таких викликає сумніви в об`єктивності та неупередженості судді і дає підстави вважати, що суддя намагається отримати формальні підстави для повернення позовної заяви.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішується без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Статтею 36 ЦПК України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді. Так, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до положень ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

З матеріалів справи встановлено, що 03.03.2025 до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до АГК "Парма" про визнання права власності і повернення частини членських внесків. Одночасно з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2025 визначено головуючого суддю Нікітіна Д.Г.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва Нікітіна Д.Г. від 05.03.2025 задоволено заяву про самовідвід судді Нікітіна Д.Г. у вищевказаній цивільній справі.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 06.03.2025 визначено головуючого суддю у справі - Лагоду А.А.

В той же день, без будь-яких зволікань, ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва Лагоди А.А. від 06.03.2025 позов ОСОБА_1 залишено без руху і надано позивачу строк для усунення недоліків.

12.03.2025 надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків та заява про відвід судді.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва Лагоди А.А. від 12.03.2025 заяву про відвід судді Лагоди А.А. визнано необґрунтованою, провадження у справі зупинено до вирішення відводу в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні від 09 листопада 2006 року Європейський суд з прав людини у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02) зазначив, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Щодо обставин, на які позивач посилається як на підстави для відводу судді, слід зазначити наступне.

Так, позивач ОСОБА_1 вважає, що суддя Лагода А.І. занадто прискіпливо ставиться до додержавння позивачем вимог ЦПК при власному нехтуванні таких: залишив його позовну заяву без руху, зазначивши про необхідність додержання позивачем всіх вимог до позовної заяви, передбачених ЦПК, в тому числі і тих, які вже були додержані позивачем; не розглянув у строк, передбачений законом, заяву про забезпечення позову. Ці обставини викликають у позивача сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

З поданої заяви про відвід та матеріалів справи не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про упередженість або необ`єктивність судді Лагоди А.А. при розгляді даної справи. Незгода з процесуальними діями та рішеннями судді не є підставою для відводу.

Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд, так само як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Зміст заяви ОСОБА_1 про відвід судді Лагоди А.А. не свідчить про наявність підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України, отже, заявлений відвід є необґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 36-40 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Лагоди Анатолія Анатолійовича по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Автогаражного кооперативу "Парма" про визнання права власності і повернення частини членських внесків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Т.А. Карташева