Справа № 361/9611/24
Провадження № 2-з/361/20/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Писанець Н.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ткаченко Наталії Миколаївни про забезпечення позову,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвоката Ткаченко Наталія Миколаївна, після відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, про визнання майна спільною сумісною власністю та поділу майна подружжя, звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту та забороною відчуження 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 106).

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В обгрунтування заяви зазначала, що предметом позову є поділ квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26 листопада 2019 року. Позивач вважає спірну квартиру спільним майном подружжя.

При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони відчуження 1/2 частки квартири, які належать відповідачу забезпечить можливість подальшого виконання судового рішення по справі, а також буде запобігати збереженню майна у разі його відчуження чи переоформлення відповідачем.

В підготовчому засіданні, яке відбулося 04 березня 2025 року відповідач ОСОБА_2 висловив свою незгоду із накладенням арешту на спірну кватиру оскільки не планує її продавати.

Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Верховний Суд України в Постанові Пленуму від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

В даному випадку забезпечення позову є таким, що перебуває у зв`язку з предметом позову, є адекватним заявленим вимогам, тобто співвідноситься з правом, про захист якого просить позивач. При цьому захід до забезпечення позову не є тотожним заявленим позовним вимогам та спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

З огляду на викладене, дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що вона підлягає задоволенню.

При цьому, вжиття зазначених у заяві заходів не зумовлює фактичного вирішення спору, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та забезпечення балансу інтересів учасників спірних правовідносин.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 153, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ткаченко Наталії Миколаївни про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту та забороною відчуження 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_2 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 106).

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

Реквізити сторін:

Позичвач: ОСОБА_1 : РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.В.Писанець