ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/25684/24

Провадження № 22-ц/820/519/25

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2024 року, суддя Стефанишин С.Л., у справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Хмельницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про відшкодування майнової шкоди в розмірі 6650,31 грн. та моральної шкоди в розмірі 20000 грн.

В обґрунтування позову вказав, що 24.01.2024 року він звернувся до «Клієнтського простору» у м. Дунаївці Хмельницької філії ТОВ ««Газорозподільні мережі України» з метою отримання довідки про неотримання домогосподарством комунальних послуг з постачання теплової енергії для централізованого опалення (теплопостачання) та не використання природного газу або електричної енергії для індивідуального опалення. Працівники відповідача незаконно відмовили йому у видачі довідки, у зв`язку з чим 17.04.2024 року він звернувся зі скаргою на дії працівників товариства.

Листом №3016/хмл/100-24 від 21.06.2024 року Хмельницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» йому повідомлено про проведення службової перевірки, якою встановлено, що інформація, наведена у скарзі про наявність в діях працівників філії порушень, знайшла своє об`єктивне та обґрунтоване підтвердження.

Через незаконну відмову у видачі довідки він не подав заяву з додатками про нарахування та виплату субсидії на придбання твердого пічного палива, у зв`язку з чим зазнав матеріального збитку та переніс моральні страждання, розмір яких оцінив у 20000 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.10.2024 року провадження в частині позовних вимог про відшкодування майнової шкоди закрито у зв`язку із відмовою позивача від позову у відповідній частині.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.12.2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд виходив із недоведеності обставин щодо заподіяння моральної шкоди, протиправності дій відповідача та причинного зв`язку між ними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що він звертався до відповідача з метою отримання інформації відносно себе, однак не отримав її, що було визнано відповідачем у відповідному листі, адресованому позивачу, в якому також зазначено про порушення працівниками товариства порушень.

У відзиві на апеляційну скаргу Хмельницька філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» вказала, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а доказів заподіяння позивачу моральної шкоди неправомірними діями відповідача не надано.

Розгляд справи проведено судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи та ознайомившись із доводами апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що 24.01.2024 року ОСОБА_1 звернувся до «Клієнтського простору» у м. Дунаївці Хмельницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» з метою отримання довідки про те, що його домогосподарство не отримує комунальних послуг з постачання теплової енергії для централізованого опалення (теплопостачання) та не використовує природний газ або електричну енергію для індивідуального опалення.

17.04.2024 року позивач звернувся зі скаргою на дії працівників ТОВ «Газорозподільні мережі України» у зв`язку з безпідставною відмовою йому у видачі цієї довідки.

Листом Хмельницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» №3016/хмл/100-24 від 21.06.2024 року ОСОБА_1 повідомлено про те, що проведеною службовою перевіркою підтверджено, що інформація, наведена у скарзі про наявність в діях працівників філії порушень, відповідає дійсності, за наслідками службової перевірки вжито відповідних заходів реагування.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане із позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.09.2023 року у справі №582/18/21 (провадження №61-20968 сво 21)).

Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Аналіз наведеної статті дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В постанові Верховного Суду від 20.01.2021 року у справі №197/1330/14-ц (провадження №61-21956св19) вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Отже, для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення.

Правовідносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи врегульовані Кодексом газорозподільних систем, що затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496; Типовим договором з розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498, Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2500.

Зокрема, згідно з Типовим договором розподілу природного газу споживач має право:

1) на отримання цілодобового доступу до газорозподільної системи та передачу належних Споживачу об`ємів (обсягів) природного газу з належним рівнем надійності, безпеки, якості та величини його тиску за умови дотримання ним вимог Типового договору розподілу природного газу та Кодексу газорозподільних систем;

2) на перерахунок наданих послуг за Типовим договором розподілу природного газу у разі недотримання Оператором ГРМ рівня якості та/або величини тиску природного газу, що передається на межі балансової належності об`єкта Споживача;

3) вимагати від Оператора ГРМ письмову форму Типового договору розподілу природного газу, завірену печаткою Оператора ГРМ;

4) ініціювати перевірку роботи комерційного вузла обліку (лічильника газу) у порядку, визначеному Кодексом газорозподільних систем;

5) звертатися до Оператора ГРМ зі скаргами та пропозиціями щодо виконання умов Типового договору розподілу природного газу;

6) на отримання компенсації у разі невідповідності якості природного газу параметрам, визначеним Кодексом газорозподільних систем;

7) не частіше одного разу на три місяці звернутись до Оператора ГРМ із письмовою заявою про проведення звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу та сплачених коштів за послуги розподілу природного газу з підписанням відповідного акта.

8) інші права, передбачені Типовим договором розподілу природного газу та Кодексом газорозподільних систем.

Згідно з частиною 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За вимогами статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести протиправність поведінки відповідача, наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою, при цьому причинний зв`язок має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Позивачем не надано суду доказів порушення відповідачем умов вищевказаних нормативних актів, не доведено фактичних обставин вчинення неправомірних дій відповідачем чи його працівниками.

Посилання апелянта як на доказ на лист, направлений йому відповідачем від 21.06.2024 року сам по собі не свідчить про зміст вчинених відповідачем неправомірних дій, якими порушено права позивача.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням та висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С.Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова