КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/1302/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів:Мазурик О. Ф., Желепи О. В.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Щипицини Ірини Володимирівни, яка діє в інтересах Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України,

на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 квітня 2024 року

у цивільній справі № 761/34329/23 Шевченківського районного суду міста Києва

за позовом Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України

до ОСОБА_1

про стягнення суми заборгованості за житлово-комунальні послуги, трьох відсотків річних, інфляційних втрат,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року позивач Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 листопада 2018 р. по 31 липня 2023 р. у розмірі 13 391,29 грн; інфляційну складову боргу у розмірі 8259,36 грн; 3,0 % річних - 1907,43 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач є наймачем службового жилого приміщення, а саме: квартири АДРЕСА_1 , та не сплачує в повному обсязі за надані комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, в зв`язку з чим за період часу з 01 листопада 2018 р. по 31 липня 2023 р. має заборгованість за оплату цих послуг, що стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва 16 січня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 13 391 грн 29 коп., судовий збір у розмірі 2 684 грн; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1425 грн. В решті позову відмовлено.

06 лютого 2024 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомоги.

Заява обґрунтована тим, що позивачем були понесені додаткові витрати на правову допомогу 2500 грн за представництво його інтересів в суді для участі в судовому засіданні.

Вважала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для позивача.

У поданій заяві про ухвалення додаткового рішення, представник позивача порушував також питання щодо поновлення строку для подання вказаної заяви, посилаючись на те, що заочне рішення суду першої інстанції від 16.01.2024 отримане позивачем через підсистему «Електронний суд» 18 січня 2024 року. Строки для подання даної заяви про постановлення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу пропущені з поважних причин, оскільки гонорар в сумі 2500 грн оплачений позивачем 30 січня 2024 року після формування Акту про надання правової допомоги від 30.01.2024. А тому раніше заяву про постановлення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу не було можливості подати у зв`язку з відсутністю доказів сплати цієї суми.

Просила вважати поважними причини пропуску строку для подання заяви про постановлення додаткового рішення та стягнути з ОСОБА_1 на користь Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 квітня 2024 року заяву про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу та поновлення строку на подачу вказаної заяви залишено без задоволення.

Не погоджуючись з додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 квітня 2024 року, адвокат Щипицина І. В., яка діє в інтересах Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати повністю додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29.04.2024 та ухвалити нове рішення, яким вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених Будинкоуправлінням № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи доводи в частині скасування додаткового судового рішення суду першої інстанції, представник апелянта посилалась на те, що заочним рішенням стягнуто з відповідача 57 % від суми витрат на правничу допомогу, понесених позивачем на момент подання позову. Так, за складання позовної заяви та двох клопотань позивачем сплачено 2 500 грн, водночас суд першої інстанції заочним рішенням стягнув з відповідача лише 1 425 грн.

Повідомляла, що прибула у судове засідання суду першої інстанції, яке було призначено 16.01.2024. Утім, оскільки відповідач не з`явився, суду повернулися надіслані йому документи (ухвала про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з додатками) без вручення, представник написала заяву вх. № 4364 від 16.01.2024 про розгляд даної справи за відсутності позивача та ухвалення заочного рішення.

Вказувала, що адвокатом АО «Бізнес Лойєр» була здійснена підготовка до розгляду судової справи № 761/34329/23, призначеному на 16.01.2024, також була забезпечена явка для участі у судовому засіданні. Тому позивачем було оплачений гонорар у сумі 2500 грн.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції не з`ясував, що позивачем у справі були понесені витрати на правову допомогу в загальній сумі 5000 грн, які оплачували двічі: 2500 грн згідно Додатку № 6 від 30.08.2023 до Договору про надання правової допомоги № 2003/23-ЮО-БУ1 МОУ та 2500 грн згідно Додатку № 1 від 16.01.2024 до Договору про надання правової допомоги № 2003/23-ЮО-БУ1 МОУ. Тому суд першої інстанції залишаючи заяву № 244 від 31.01.2024 без задоволення, не встановив, що сума 2500 грн - це додаткові витрати не включені послуги правової допомоги по написанню позовної заяви і клопотань, питання про повернення частини вартості яких суд уже вирішив.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Про розгляд справи у порядку письмового провадження сторони повідомлені належним чином (а.с. 6-14, т. 2)

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що звертаючись з позовом у даній справі представник позивача зокрема просила стягнути витрати на професійну правничу допомогу понесені позивачем у розмірі 2500 грн.

16 січня 2024 року представник позивача подала до суду першої інстанції заяву про розгляд справи за відсутності позивача (а. с. 125-126 том 1).

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва 16 січня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 13391 грн 29 коп.; судовий збір у розмірі 2684 грн; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1425 грн. В решті позову відмовлено (а.с. 130-133 том 1).

02 лютого 2024 року засобами поштового зв`язку представник позивача - адвокат Щипицина Ірина Володимирівна подала заяву до суду першої інстанції про постановлення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 136-156 том 1).

Заява обґрунтована тим, що заочним рішенням суду першої інстанції від 16.01.2024 року питання про повернення позивачу витрат по сплаті судового збору судом вирішено. Водночас, посилалась на те, що заочним рішенням стягнуто з відповідача 57% від загальної суми понесених позивачем витрат на правничу допомогу. Так за складання позовної заяви та двох клопотання позивачем сплачено 2500 грн, суд стягнув з відповідача 1425 грн.

Разом з тим, у даній справі позивачем були понесені додаткові витрати на правову допомогу - 2500 грн за представництво його інтересів в суді для участі у судовому засіданні у справі № 761/34329/23.

Вказувала, що розмір гонорару, який Будинкоуправління № 1 оплатило на рахунок АО «БІЗНЕС ЛОЙЄР» за представництво його інтересів у справі № 761/34329/23 становить 2500,00 (Додаток № 11 від 16.01.2024, Акт від 30.01.2024, Платіжна інструкція № 94 від 30.01.2024). В дану вартість гонорару включені наступні послуги правової допомоги:

- підготовку адвоката АО «БІЗНЕС ЛОЙСР» до розгляду судової справи № 761/34329/23, призначеному на 16.01.2024;

- представництво інтересів Будинкоуправління № 1 у Шевченківському районному суді міста Києва для забезпечення участі представника Будинкоуправління № 1 у судовому засіданні, призначеному на 16.01.2024 (відповідач у судове засідання не з`явився тому судом було проведено заочний розгляд справи);

- складення заяви про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача і про ухвалення заочного рішення у справі № б/н від 16.01.2024;

- написання даної заяви про постановлення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу;

- збір доказів, що підтверджують оплату гонорару, формування матеріалів до заяви про постановлення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу та направлення їх до суду;

- надання адвокатом АО «БІЗНЕС ЛОЙЄР» Будинкоуправлінню № 1 правової інформації, консультацій, роз`яснень з приводу порядку стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги;

- моніторинг стану розгляду судової справи № 761/34329/23;

- надання звітів щодо стану розгляду судової справи № 761/34329/23.

У зв`язку із наведеним представник позивача просив вирішити питання про стягнення на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу за представництво інтересів позивача в суді першої інстанції.

У поданій заяві про ухвалення додаткового рішення, представник позивача порушувала також питання щодо поновлення строку для подання вказаної заяви, посилаючись на те, що заочне рішення суду першої інстанції від 16.01.2024, отримане позивачем через підсистему «Електронний суд» 18 січня 2024 року. Строки для подання даної заяви про постановлення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу пропущені, однак з поважних причин, оскільки гонорар в сумі 2500 грн оплачений позивачем 30 січня 2024 року після формування Акту про надання правової допомоги від 30.01.2024. А тому раніше заяву про постановлення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу не було можливості у зв`язку з відсутністю доказів сплати цієї суми.

Залишаючи без задоволення заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення та поновлення строку на подачу вказаної заяви, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що рішенням суду розглянуто усі позовні вимоги позивача, вирішено питання розподілу судових витрат та визначено спосіб виконання судового рішення, у суду відсутні правові підстави для прийняття додаткового рішення у справі, а тому, суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, шляхом ухвалення додаткового судового рішення слід відмовити.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Отже, право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №908/574/20, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №911/2130/21).

Отже, з огляду на вимоги частини 8 статті 141 ЦПК України, заявник мав до закінчення судових дебатів у справі повідомити про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи подати відповідні докази понесених витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва 16 січня 2024 року, тобто не пізніше 22.01.2024 (понеділок).

Як вбачається з матеріалів справи, до ухвалення рішення позивач не подавав до суду першої інстанції докази на підтвердження понесення ним судових витрат на правничу допомогу (які планував додатково понести у зв`язку з призначеним судовим засіданням на 16.01.2024 у розмірі 2500 грн), не повідомив про намір подати докази на підтвердження їх розміру після ухвалення судового рішення протягом встановленого строку, та подав заяву про відшкодування таких витрат до суду першої інстанції вже після завершення розгляду справи судом та ухвалення ним рішення по суті вимог - 02 лютого 2024 року - з порушенням строку визначеного ч. 8. ст. 141 ЦПК України .

Доводи представника позивача про те, що строки для подання заяви про ухвалення додаткового рішення пропущені з поважних причин, оскільки гонорар в сумі 2500 грн оплачений позивачем 30.01.2024 після формування Акту про надання правової допомоги від 30.01.2024, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України) (аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19 і від 11.11.2020 у справі № 673/1123/15-ц).

Встановивши, що у рішенні суду від 16 січня 2024 вирішено питання розподілу судових витрат, у тому числі й щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 1425 грн, докази щодо яких були заявлені та подані до ухвалення судом рішення у справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення щодо витрат, про які позивач не заявив у встановленому цивільним процесуальним законом порядку та строки.

За наведених обставин, іншим доводам апеляційної скарги - як-то відсутності доказів витрат на професійну правничу допомогу, їх обґрунтованості, співмірності складності справи та витраченому часу, тощо - колегія суддів не дає оцінки, оскільки такі не мають правового значення, а позивач, який не вчинив передбачені процесуальним законодавством дії, має нести ризик настання відповідних негативних процесуальних наслідків своєї бездіяльності.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Отже оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Щипицини Ірини Володимирівни, в інтересах Будинкоуправління № 1 Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: Є. П. Євграфова

О. Ф. Мазурик

О. В. Желепа