Провадження № 2/761/2886/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

10 березня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря: Путрі Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в заочному порядку в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (позивач) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача - 30861,19 грн заборгованості за житлово-комунальні послуг, з яких 25958,48 грн основного боргу, 1384,26 грн 3 % річних, 3518,45 грн інфляційного збільшення боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наймачем/користувачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_1 . Відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Позивач зазначає, що вони виконують функції із утримання будинку, надання житлово-комунальних послуг, але відповідач не виконує свої обов`язки по своєчасному внесенню квартплати та плати за комунальні послуги, внаслідок чого у неї виникла заборгованість.

Вказане стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді від 14.10.2024 р. відкрито провадження у справі призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала, про що свідчать матеріали справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва" відповідно до рішень Київської міської ради від 22.09.2011 року № 24/6240 "Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади м.Києва" та від 09.10.2014 року №270/270 перейменоване з КП "Керуюча дирекція" Шевченківської районної у м.Києві ради від 19.02.2007 року № 187.

Пункт 2.2. Статуту визначає предмет діяльності підприємства, серед якого є утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади м.Києва та закріплений за підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового і нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності м.Києва, на договірних засадах у встановленому законом порядку.

Відповідно ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

За ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Виконавцем послуг є Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва».

Згідно ст. ст. 64, 66, 67 Житлового кодексу Української РСР, сплачується плата за користування жилим приміщенням, сплачується плата за утримання будинку та прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Члени сім`ї наймача , які проживають разом із ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки , що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуг (постанова Верховного Суду від 18.03.2019 р. у справі №210/5796/16-ц)

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 05.12.2018 р. За інформацією КП КМР «КМ БТІ» за договором дарування від 19.01.2000 р. (дата реєстрації 13.12.2005 р.) власником квартири є ОСОБА_2 .

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача за надані та спожиті послуги з утримання будинків і прибудинкових територій щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 за період з березня 2017 р. по серпень 2024 р. (включно) становить 22907,80 грн, 3 % річних в розмірі 1384,26 грн, інфляційне збільшення боргу - 3518,45 грн (які нараховані за період з березня 2019 по лютий 2022 та з січня 2024 по серпень 2024), а всього 30861,19 грн. При цьому,станом на початок 2017 р. вже був борг в розмірі 3050,68 грн.

Між тим, в позовній заяві не обґрунтовано, які підстави для нарахування та стягнення заборгованості з відповідача до 05.12.2018 р. (моменту реєстрації місця проживання у вказаному приміщенні).

Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Звертаючись до суду з позовом, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» у позовній заяві виклало обставини, якими обґрунтовувало свої вимоги, зазначило докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляло клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів та не зазначало про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавало клопотання про їх витребування.

При цьому, представник позивача просила розглянути справу у її відсутність та клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляла.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року у справі №755/18920/18 (провадження № 61-17205ск19).

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 25.02.2021 у справі №913/38/20, від 25.02.2021 у справі №904/7804/16, від 26.02.2021 у справі №908/2847/19, від 15.11.2019 у справі №909/887/18 на які також посилається скаржник). У цьому контексті Суд звертається сталого та послідовного висновку Верховного Суду щодо неможливості застосування учасником справи концепції "негативного доказу" для обґрунтування власної позиції. Зокрема, Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. У свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

З огляду на викладене, обґрунтованим є нарахування основного боргу, починаючи з 05.12.2018 р., що становить 18033,84 грн.

Відповідачем належними та допустимим доказами не спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості за надані та спожиті послуги з утримання будинків і прибудинкових території за період з грудня 2018 р по серпень 2024 р. Вказаний розрахунок детально відображає нарахування, оплати, споживання, тому є належним та допустимим доказом та встановлює надання та споживання таких послуг. До матеріалів справи не надано доказів того, що відповідач звертався до позивача про перерахунок заборгованості у зв`язку з недотриманням вимог закону. Відповідач від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлявся, належних і допустимих доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачем не надано.

Судом за допомогою програми системи «Ліга-Закон» в розділі «корисні інструменти» було перераховано 3 % річних та інфляційні за період з березня 2019 по лютий 2022 та з січня 2024 по серпень 2024.

Враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідач є споживачем послуг, які не виконувала належним чином свої зобов`язання щодо оплати наданих їй послуг.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва» з ОСОБА_1 18033,84 грн основного боргу, 1274,70 грн 3 % річних, 3109,90 грн інфляційного збільшення боргу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва» з ОСОБА_1 потрібно стягнути 2198,33 грн судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (задоволено 72,6 %)

Враховуючи викладене, керуючись ст. 509, 525, 526, 610, 612, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 263, 265, 280, 285, 289 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,, - задовольнити частково.

Стягнути на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва» з ОСОБА_1 18033,84 грн основного боргу, 1274,70 грн 3 % річних, 3109,90 грн інфляційного збільшення боргу, 2198,33 грн судового збору, а всього 24616,77 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення заборгованості- відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», , адреса: м. Київ, вул. Білоруська, 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1

Суддя: Осаулов Андрій Анатолійович