КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4920/19
Провадження № 2/488/79/25
УХВАЛА

Іменем України

11.03.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді Чернявської Я.А.,

при секретарі Авдєєвій К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу в порядку загального позовного провадження за первісним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , де третьою особою є ОСОБА_4 , про усунення перешкод в користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Корабельного районного суду м. Миколаєва Чернявської Я.А. перебуває цивільна справа за первісним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , де третьою особою є ОСОБА_4 , про усунення перешкод в користуванні власністю.

Сторони повідомлені своєчасно та належним чином в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 - адвокат Друкер О.В., вкотре надала заяву про відкладення розгляду справи, доказів на підтвердження наведеного в заяві не надала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

У грудні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з повозом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просили вселити їх та ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_1 і зобов`язати відповідачів не чинити їм перешкоди у користуванні власністю.

Позов обґрунтований тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 грудня 2006 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19 лютого 2007 року ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить трикімнатна квартира АДРЕСА_1 . Іншими співвласниками є відповідач ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_2 , які мають частки по 1/5 кожний. У квартирі зареєстровані вона, її дочка та відповідач ОСОБА_3 . У червні 2018 року ОСОБА_3 без погодження з співвласниками вселився до спірної квартири разом зі своєю дружиною ОСОБА_4 . Згоду на вселення ОСОБА_4 позивачі не надавали. Вказують на те, що зазначені обставини порушують їх права як співвласників, що полягає в неможливості користування та розпорядження власним майном, адже свого житла вони не мають. Наразі позивачі мешкають в кімнаті АДРЕСА_2 в чотирьох. На неодноразові звернення до відповідачів з питанням про їх вселення до вказаної квартири, відповідачі всіляко перешкоджають, мотивуючи це тим щоб уникнути сварок.

Посилаючись на викладені обставини, позивачі просили суд задовольнити їх позов, зазначаючи що такий спосіб захисту є найбільш ефективним.

Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2020 року позов задоволено частково. Усунено перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 . В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою того ж суду від 02 березня 2021 року задоволено заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення. Заочне рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 жовтня 2020 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному провадженні.

У травні 2021 року ОСОБА_3 діючи через свого представника адвоката Друкер О.В. звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив зобов`язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкоди у користуванні власністю, шляхом його вселення до квартири АДРЕСА_2 .

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03 червня 2021 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю прийнято до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, присвоєне провадження № 2/488/1037/21.

15 липня 2021 року адвоката Друкер О.В. діючи в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення Корабельного районного суду по справі № 488/147/19.

Заява мотивована тим, що окрім вказаної цивільної справи в Корабельному районному суді м. Миколаєва в провадженні судді Селіщевої Л.І. перебуває цивільна справа № 488/147/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: приватні нотаріуси Миколаївського міського нотаріального округу Грудницька І.М. та ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним, що позбавляє ОСОБА_3 можливості оформити своє право власності на спадкове майно. За результатами розгляду вказаної справи будуть змінені частки у праві власності, що є предметом спору № 488/4920/19, а відтак вважає, що розгляд справи №488/4920/19 є неможливим до завершення розгляду цивільної справи № 488/147/19.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2021 року зупинено провадження у справі за первісним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю до набрання законної сили рішення суду по справі № 488/147/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Грудницька І.М. та приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Козленок С.І. про визнання заповіту недійсним, яка знаходиться в провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва на розгляді у судді Селіщевої Л.І. Зобов`язано сторони по справі повідомити суд, про наслідки розгляду справи № 488/147/19.

Ухвала суду мотивована тим, що зазначені справи пов`язані між собою та обставини, які підлягають з`ясуванню та мають значення при розгляді справи, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на те, що оскаржувана ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права, просила її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

17 листопада 2021 року постановою Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, зокрема численні заяви від представників позивачів за первісним та зустрічним позовами про відкладення розгляду справи, суд прийшов до такого.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач, як за первісним позовом так і за зустрічним, насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення. На цьому акцентувала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 січня 2023 року по справі № 9901/278/21.

З початку розгляду справи за первісним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , де третьою особою є ОСОБА_4 , про усунення перешкод в користуванні власністю, в неодноразово призначені судові засідання позивачі за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом багато разів поспіль не з`являлися.

Також, в матеріалах справи наявні численні заяви від представників позивачів за первісним та зустрічним позовами про відкладення розгляду справи, що стало процесуальною перешкодою в розгляді справи.

Крім того, ухвалами суду від 02.10.2024 року та 30.01.2025 року, з метою з`ясування усіх обставин справи, які мають істотне значення, суд вбачаючи підстави та процесуальну необхідність, визнав обов`язковою явку позивачів: за первісним позовом - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за зустрічним позовом - ОСОБА_3 .

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Відповідно до ч.1 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

За вказаних фактичних обставин, суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду, виходячи з наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"суди застосовують при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно із ч. 1ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання правами не допускається.

Пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України передбачено, що суд залишає заяву без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки.

З матеріалів справи вбачається повторна неявка позивачів за первісним та зустрічним позовом в судові засідання на 30.01.2025 року та на 11.03.2025 року.

Навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо вбачає в цьому перешкоду для розгляду справи. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 523/15493/18.

Судді ВС зазначили, що у разі повторної неявки позивача (усіх позивачів) в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-який стадії розгляду справи.

ВС зазначив, правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки судового засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

В матеріалах справи не міститься заяв від позивачів за первісним та зустрічним позовом про розгляд справи без їх участі, а навпаки тільки численні заяви представників про відкладення розгляду справи.

Враховуючи викладене, зважаючи на розумні строки розгляду справ та керуючись п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд, вважає за належне залишити без розгляду первісний та зустрічний позов.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 листопада 2022 року у справі № 905/458/21 зазначено, що нормами процесуального права передбачено право учасника справи: а) брати участь в судових засіданнях (особисто або через представника); б) не брати участі в судових засіданнях, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, крім випадків, коли суд визнав явку учасника обов`язковою.

Аналіз зазначених норм процесуального права свідчить про те, що учасник справи не може відмовитися від свого права на участь в судових засіданнях за принципом мовчання, його волевиявлення щодо цього має бути формалізовано.

Неявка позивача в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки може означати втрату позивачем юридичного інтересу до розгляду його справи судом.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

ЄСПЛ у своїх рішеннях у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини своєї неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Таким чином, положення частини п`ятої статті 223 та пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України дисциплінують позивача як ініціатора судового розгляду, стимулюють його належно користуватися своїми процесуальними правами, щоб не допустити затягування розгляду справи.

Суд зобов`язаний припиняти недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі.

Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема забезпечує захист інтересів відповідача, який змушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторного звернення до суду для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів в установленому законом порядку. А відтак, позивач не позбавлений доступу до правосуддя та має право повторно звернутись до суду в установленому законом порядку з таким же самим позовом.

Керуючись ст.ст. 223, 257, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднане позовне провадження за первісним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , де третьою особою є ОСОБА_4 , про усунення перешкод в користуванні власністю залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, зазначений строк обчислюється з дня вручення їй відповідної ухвали суду.

Суддя Я.А. Чернявська