Справа № 289/1943/24
Номер провадження 2/289/113/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12.03.2025 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Мельника О.В., з секретарем судових засідань Писаренко К.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення боргуза розпискою,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Студзінський М.А. який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому, просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 2200 (дві тисячі двісті) доларів США у рахунок погашення боргу за розпискою від 20 листопада 2021 року, витрати на професійну правову допомогу та судовий збір, посилаючись на те, що позивачем особисто було передано в борг відповідачці грошові кошти на суму 2200 (дві тисячі двісті) доларів США. На підтвердження отримання коштів відповідачем було надано особисту письмову розписку від 20 листопада 2021 року із зазначенням умов їх повернення. Відповідач не виконав свої зобов`язання та не повернув позивачу борг у встановлений в розписці строк.

Ухвалою судді від 01.10.2024 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач до суду також не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у передбачений законом спосіб. Причини неявки до суду не повідомила та відзив не подала. Тому, суд постановив розглянути справу без її участі, оскільки в справі достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін.

У зв`язку із неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.

Дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, що відповідно до боргової розписки від 20 листопада 2021 року, відповідач отримала від позивача позику в розмірі 2200 (дві тисячі двісті) доларів США, які зобов`язувалася повернути до 22 лютого 2022 року, в повному обсязі.

Доказів належного виконання своїх зобов`язань, повністю або частково, відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 щодо застосування норм права, яка згідно з чинним цивільним процесуальним законодавством має ураховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Верховний Суд України дійшов аналогічних висновків за результатами перегляду справ №6-50цс16, №6-1967цс15 та № 194/1126/18 від 08 жовтня 2020 року.

За правилом ч.2, 3 ст.545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Правовий аналіз ст.545 ЦК України дає підстави вважати, що держатель оригінала боргового документа є належним кредитором у зобов`язанні, на підтвердження виникнення якого наданий такий борговий документ.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В даній справі договір позики від 20 листопада 2021 укладений між позивачем та відповідачем на підтвердження прийняття зобов`язання за договором позики та наявна у позивача боргова розписка свідчить про існування правовідносин за договором позики між сторонами у справі.

Даний договір містить розмір отриманих в борг коштів, зобов`язання повернення коштів до 22 лютого 2022 року та особистий підпис позичальника.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Доказів написання розписки під тиском або іншим будь-яким впливом відповідачем не надано.

Також, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Доказів понесених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. матеріали справи не містять.

Керуючись ст. ст. 526, 545, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст.4, 12, 13, 56, 76, 81, 141, 206, 211, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов заявою ОСОБА_1 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення боргуза розпискою - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики відповідно до боргової розписки від 20 листопада 2022 року у сумі 2200 (дві тисячі двісті) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 1 211 гривень 20 копійок.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Олександр МЕЛЬНИК