ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6843/24 Номер провадження 22-ц/814/1421/25Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С.Г. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О. І.,

суддів: Бутенко С.Б., Пилипчук Л.І.,

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Ковальчука Олександра Миколайовича на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 грудня 2024 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2024 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 87541,34 грн. та судові витрати в сумі 2422,40 грн.

Зазначало, що 02 листопада 2020 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №101, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в сумі 80043,57 грн.

Невиконання кредитних зобов`язань відповідачем призвело до виникнення заборгованості, про наявність якої останній був повідомлений, однак в досудовому порядку не погасив її, в зв`язку з чим банк змушений був звернутися до суду про стягнення заборгованості в судовому порядку.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 грудня 2024 року позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість кредитним договором № 101 від 03.11.2020 року, що виникла станом на 30.04.2024 року, у розмірі 65054,70 грн., з яких: 65037,84 грн. заборгованість за кредитом та 16,86 грн. заборгованість за процентами, а також кошти у повернення судового збору у розмірі 1800,09 грн.

Відмовлено АТ «Перший Український Міжнародний Банк» у задоволенні позову до ОСОБА_1 в частині вимог про стягнення заборгованості за комісією у розмірі 22486,64 грн. та коштів у повернення сплаченого судового збору у розмірі 622,31 грн.

Встановивши невиконання зобов`язань за кредитним договором, суд стягнув з позичальника заборгованість за кредитом та відсотками. При цьому суд відмовив в стягнені комісії, оскільки банком не було зазначено переліку додаткових та сукупних банківських послуг, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, разом з тим передбачивши в договорі сплату щомісячної комісії, яка складає 1,99%.

Додатковим рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 грудня 2024 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2312,10 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, адвокат Ковальчук О.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вказує, що банком не було надано належних доказів надання кредиту на вказаних банком умовах.

Звертає увагу, що строк дії договору зазначено до 03.11.2024, натомість розрахунок заборгованості зроблено до 03.02.2025.

Вважає, що банк включив в договір несправедливі умови, що має наслідком недійсність такого правочину.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення комісії сторонами не оскаржується, а тому в колегії судді відсутні підстави для його перегляду в цій частині.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення останньої.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 02 листопада 2020 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір у вигляді заяви № 101 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та підписано паспорт споживчого кредиту.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 отримав споживчий кредит «Рефінансування» у розмірі 80 043,57 грн. з метою погашення заборгованості на строк 48 місяців, розмір процентів за користування кредитом 0,01% річних. Спосіб надання споживчого кредиту на погашення заборгованості: банківський переказ за реквізитами, зазначеними у п. 9 заяви.

В зв`язку з невиконанням кредитних зобов`язань у позичальника перед банком виникла заборгованість, про яку банк повідомив, надіславши 01.05.2024 письмову вимогу про необхідність погашення заборгованості в сумі 87541,34 грн, яка виникла станом на 30.04.2024

Вказана вимога залишилася без належного реагування, що змусило банк звернутися до суду з позовом.

Встановивши невиконання умов кредитного договору, місцевий суд стягнув заборгованість по кредиту та відсоткам, відмовивши в стягненні комісії.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Положеннями ч.1 ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За правилами ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У відповідності до ч.1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, згідно положень ст. 1046 цього Кодексу, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Матеріалами справи доводиться та не заперечується ОСОБА_1 отримання кредитних коштів на рахунок в сумі 80043,57 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 03.11.2020 та випискою по особовому рахунку за період з 02.11.2020 року по 30.04.2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 02 листопада 2020 року, окрім заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 101, підписав особисто і паспорт споживчого кредиту, у яких зазначені усі умови отримання кредитних коштів.

Вказаний факт відповідачем в ході розгляду справи спростовний не був.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З виписки з особового рахунку наданої АТ «ПУМБ» та розрахунку заборгованості вбачається неналежне виконання умов договору, що призвело до виникнення заборгованості.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що розрахунок заборгованості здійснено банком станом на 30.04.2024, тобто перед відправленням ОСОБА_1 письмової вимоги про погашення заборгованості, розмір якої в подальшому не змінювався, а тому твердження адвоката про подальше нарахування відсотків є помилковим та не ґрунтується на матеріалах справи.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо наявності несправедливих умов в договорі, що ставлять споживача банківських послуг в невигідне положення, не беруться колегією суддів до уваги, оскільки апелянтом не надано доказів того, що укладений договір оспорювався у встановленому законом порядку, визнавався недійсним чи нікчемним.

Поряд з цим, судом першої інстанції були захищені права відповідача як споживача банківських послуг у спосіб ухвалення рішення про відмову в стягненні з нього нарахованої банком комісії у розмірі 22486,64 грн. за розрахунково-банківське обслуговування.

В ст. 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

З урахуванням принципів добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) мають тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (постанова Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі №607/11746/17).

Підписуючи паспорт споживчого кредиту, заяву про приєднання до договору комплексного обслуговування, відповідач був ознайомлений з розміром кредитного ліміту, розміром реальної річної процентної ставки, розрахунковою та платіжною датою кредиту, всіма іншими умовами надання кредиту.

Окрім того, факт отримання кредитних коштів відповідачем не заперечувався, а свого контррозрахунку ОСОБА_1 суду не надав.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування рішення суду, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки за результатами перегляду апеляційної скарги в задоволенні останньої було відмовлено, а ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10 лютого 2025 року при відкриття провадження було відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подачу апеляційної скарги, з останнього на користь держави підлягає стягненню 2700,13 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Ковальчука Олександра Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 грудня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги 2700,13 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 березня 2024 року.

Судді : О.І. Обідіна С.Б. Бутенко Л.І. Пилипчук