КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ск/824/6/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року місто Київ

справа № 824/144/24

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ головуючого судді: Борисової О.В.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника PVNT INSTALATOR Sp. z o.o. - Ліщини Івана Юрійовича про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Україні від 31 липня 2024 року прийняте у місті Києві у складі одноособового арбітра Олександра Крупчана, у справі №51/2024 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейдінг» (Україна) до PVNT INSTALATOR Sp. zo.o. (Республіка Польща) про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року представник PVNT INSTALATOR Sp. z o.o. - Ліщина І.Ю. звернувся до Київського апеляційного суду з заявою, в якій просив скасувати рішення МКАС при ТПП України від 31 липня 2024 року у справі №51/2024.

Заяву обґрунтовував тим, що 31 липня 2024 року арбітр виніс рішення по справі №51/2024, яким стягнув з PVNT INSTALATOR Sp. z o.o. на користь ТОВ «Агро Трейдінг» 161 640,55 доларів США основного боргу за поставлений товар та 6439,37 доларів США на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 168079,92 доларів США.

Вказував, що рішення було ухвалено з порушенням матеріального права, тобто права України, зокрема суд знехтував правовими наслідками дії непереборної сили.

Зазначав, що п.7.1. контракту прямо передбачає, що сторони звільнені від відповідальності за невиконання повністю або частково своїх зобов`язань за цим контрактом, якщо воно є наслідком форс-мажорних обставин таких, як ... війна ... а також інші непередбачені обставини, незалежні від волі сторін, якщо такі обставини безпосередньо впливають на виконання зобов`язань за даним контрактом. У цьому випадку час виконання обов`язків за цим контрактом відсувається на час дії відповідної обставини.

Посилався на те, що згідно з абз.3 ч.3 ст.14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» №671/97-ВР від 02 грудня 1997 року ТПП України засвідчує форс-мажорні обставини. Серед іншого, за ч.1 ст.14-1 вказаного Закону, ТПП України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини.

Вказував, що після початку повномасштабного вторгнення РФ, 28 лютого 2022 року ТПП України засвідчило форс-мажорні обставини, а саме «військову агресію Російської Федерації проти України».

Зазначав, що заявник не здатен повністю виплатити суму, передбачену як ціна товару в контракті, в зв`язку із непереборними обставинами. Так, активізація обстрілів РФ портової інфраструктури вздовж р. Дунай безумовно вплинула на діяльність транспортних компаній, які займаються вантажоперевезеннями. Враховуючи особливості товару (соняшникова олія, що швидко псується), заявник був вимушений шукати нове судно для транспортування товару. Втім, небезпека повторних обстрілів та терміновість фрахту зумовила значне підвищення у вартості фрахту. Подальша протиправна відмова Болгарського покупця сплачувати за перевезення товару фактично примусила заявника понести ці витрати. Вказане унеможливило оплату заборгованості перед ТОВ «Агро Трейдінг».

Посилався на те, що внаслідок обставин непереборної сили, які були поза контролем заявника та які він не міг передбачити, виникла об`єктивна неможливість заявника погасити заборгованість за контрактом перед ТОВ «Агро Трейдінг».

Вважає, що заявник мав бути звільненим від вказаного обов`язку, проте суд у рішенні знехтував цим правилом, закріпленим у ч.1 ст.617 ЦК України, п.2 ч.2 ст.34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та п.1 ст.79 Віденської Конвенції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2024 року відкрито провадження у даній справі.

05 грудня 2024 року від представника ТОВ «Агро Трейдінг» до Київського апеляційного суду надійшли заперечення на заяву про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31 липня 2024 року у справі №51/2024, в яких останній просив відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на її безпідставність.

В судовому засіданні представник ТОВ «Агро Трейдінг» вимоги заяви не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні.

Заявник PVNT INSTALATOR Sp. z o.o. (Республіка Польща) в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника заявника Близнюкова В.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для забезпечення права на ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді та для можливості реалізації прав та обов'язків.

Суд відхиляє вказане клопотання, оскільки як вбачається з матеріалів справи в судовому засіданні 12 лютого 2025 року представник заявника Близнюков В.В. заявив клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи та формування лінії захисту інтересів заявника.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 12 лютого 2025 року суд задовольнив клопотання заявника та ухвалив відкласти розгляд справи на 18 лютого 2025 року.

Однак представник заявника не скористався своїм правом на ознайомлення з матеріалами справи та повторно заявив клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Виходячи з положень ст.13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява №326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», №8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поряд з цим, національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України», №16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20 січня 2011 року у справі «Мусієнко проти України», №26976/06).

А відтак, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність заявника PVNT INSTALATOR Sp. z o.o. (Республіка Польща).

Заслухавши пояснення представника ТОВ «Агро Трейдінг», дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 серпня 2023 року між ТОВ «Агро Трейдінг» та PVNT INSTALATOR Sp. z o.o. укладено контракт №АТ 11082023 ОSL, відповідно до умов якого продавець зобов`язався передати, а покупець прийняти та оплатити на умовах, передбачених цим контрактом олію соняшникову нерафіновану невиморожену 1 гатунку.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Україні від 31 липня 2024 року у справі №51/2024 стягнуто з PVNT INSTALATOR Sp. z o.o. на користь ТОВ «Агро Трейдінг» 161640,55 доларів США основного боргу за поставлений товар та 6439,37 доларів США на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 168079,92 доларів США.

Заявник PVNT INSTALATOR Sp. z o.o., звертаючись до суду з даною заявою, посилався на те, що рішення МКАС при ТПП України підлягає скасуванню, оскільки:

арбітражне рішення суперечить публічному порядку України;

внаслідок обставин непереборної сили, які були поза контролем заявника та які він не міг передбачити, виникла об`єктивна неможливість заявника погасити заборгованість за контрактом перед ТОВ «Агро Трейдінг», а тому вважає, що заявник мав бути звільненим від вказаного обов`язку, проте суд у рішенні знехтував цим правилом, закріпленим у ч.1 ст.617 ЦК України, п.2 ч.2 ст.34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та п.1 ст.79 Віденської Конвенції.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітраж - це будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України (додатки 1 і 2 до цього Закону).

Частиною 1 статті 20 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» визначено, що сторони можуть на свій розсуд домовитись про місце арбітражу. У разі відсутності такої домовленості місце арбітражу визначається третейським судом з урахуванням обставин справи, включаючи фактор зручності для сторін.

Згідно з ст.16 вказаного Закону питання про компетенцію Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у кожній конкретній справі вирішує склад Арбітражного суду, який розглядає спір.

В силу положень статті 7 Закону Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України має право розглядати спори за наявності письмової угоди сторін про передачу спору, що виник між ними або може виникнути в зв'язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні, на вирішення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

Відповідно до п.1 ст.7 вищевказаного Закону арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв'язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Частиною 1 ст.34 вказаного Закону передбачено, що оспорювання в суді арбітражного рішення може бути проведено тільки шляхом подання клопотання про скасування згідно з пунктами 2 та 3 цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення може бути скасоване судом, зазначеним в пункті 2 статті 6, лише у разі, якщо:

1) сторона, що заявляє клопотання про скасування, подасть докази того, що: одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у статті 7, була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте, якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або склад третейського суду чи арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить будь-якому положенню цього Закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали цьому Закону; або

2) суд визначить, що: об'єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України; або арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Відповідно до статті 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо: сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що: одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; або суд визначить, що: відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Отже, тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування такого рішення.

Рішення державного суду про скасування арбітражного рішення, як результат розгляду справи про оспорювання цього рішення, може бути винесено лише за наявності (доведеності) хоча б однієї з підстав, передбачених частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», частиною другою статті 459 ЦПК України.

Отже, існує вичерпний перелік підстав, за наявності яких арбітражне рішення може бути скасоване. При цьому, суд не вправі перевіряти рішення міжнародного арбітражу по суті спору.

У законодавстві закріплений загальновизнаний в арбітражних юрисдикціях принцип обмеженого втручання національних судів в арбітражні рішення при розгляді заяви про їх скасування.

Цей принцип передбачає, що суд не може перевіряти правильність застосування складом арбітражу норм матеріального права, а лише з'ясовує наявність чи відсутність підстав, передбачених законом для скасування рішення. Інакше це буде перевищенням національним судом його повноважень.

Згідно з ст.5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачене в цьому Законі.

Виходячи з тлумачення норм у розділі VIII ЦПК України та розділу VII Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», під час розгляду справи про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу повноваження національного суду є обмеженими, оскільки національний суд не має повноважень щодо перегляду рішень міжнародного комерційного арбітражу по суті вирішення спору, не може вдаватися в його повну перевірку чи переоцінку.

Доводи заявника щодо порушення МКАС при ТПП України при ухваленні рішення ч.1 ст.617 ЦК України, п.2 ч.2 ст.34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та п.1 ст.79 Віденської Конвенції суд відхиляє, оскільки будь-яка оцінка судом обставин арбітражного спору, повноти та належності доказів, які були надані сторонами арбітражного спору тощо, означала б неправомірне судове втручання, заборонене статтею 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», та порушення принципу правової визначеності судового рішення.

Щодо доводів заявника про те, що рішення МКАС при ТПП України суперечить публічному порядку України, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо). Публічний порядок будь-якої держави включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава має намір захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави; обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями.

Правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч кардинальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний і державний порядок. Вони також призначені не допустити можливість визнання та надання дозволу на виконання рішень, пов`язаних з корупцією чи неприпустимим невіглаством арбітрів (постанова Верховного Суду від 23 липня 2018 року у справі №796/3/2018).

У той же час необґрунтована відмова у наданні дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду є свого роду блокуванням рішення і може, у випадку свавільного застосування, носити характер штучного нормативного бар'єру, який з точки зору міжнародного права є абсолютно недопустимим. Це блокування не тільки не відповідатиме цілям міжнародного арбітражу, але й буде порушувати законні права, які це арбітражне рішення може фактично надавати стягувачу в інших державах (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10 грудня 2020 у справі №824/67/20).

Застереження про порушення публічного порядку як підстави для скасування рішення арбітражного суду є механізмом, який закріпляє пріоритет державних інтересів над приватними, охороняє суспільні відносини від негативних впливів на них.

Тобто, правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують чинні в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя.

Суд звертає увагу на те, що очевидне неправильне застосування арбітражним судом фундаментальних норм матеріального права чи грубе порушення норм процесуального права може привести до порушення публічного порядку України та підлягає оцінці національним судом під час оспорення рішення арбітражного суду. Разом з тим, рішення міжнародних комерційних арбітражів, якими вирішено питання, спір приватних господарських правовідносин шляхом встановлення обставин, які стосуються порядку виконання зобов`язання, які виникли між учасниками, не суперечать публічному порядку України.

У даній справі саме такий спір було вирішено арбітражним судом, який встановив, що PVNT INSTALATOR Sp. z o.o. (Республіка Польща) не виконав у повному обсязі умови контракту №АТ 11082023 ОSL.

Обставини, встановлені рішенням МКАС при ТПП України від 31 липня 2024 року у справі №51/2024 не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ держави України, вказане рішення ухвалено у спорі, передбаченому арбітражною угодою, та виключно щодо боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, тому виконання зазначеного рішення не суперечить публічному порядку України, її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканості, конституційним правам, свободам, гарантіям.

Посилання в заяві на те, що заявник не здатен повністю виплатити суму, передбачену як ціна товару в контракті, в зв`язку із непереборними обставинами (військова агресія РФ проти України), що засвідчено листом від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 ТПП України про форс-мажорні обставини, суд відхиляє, оскільки надання оцінки законності і обґрунтованості рішення міжнародного комерційного арбітражу по суті вирішення спору не входить до компетенції суду під час вирішення питання про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного, заявник PVNT INSTALATOR Sp. zo.o. (Республіка Польща) не підтвердив, а судом не було встановлено наявності визначених статтею 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та статтею 459 ЦПК України обставин, які можуть бути підставами для задоволення заяви про скасування рішення МКАС при ТПП України від 31 липня 2024 року у справі №51/2024.

А відтак, у задоволенні заяви PVNT INSTALATOR Sp. zo.o. (Республіка Польща) про скасування рішення МКАС при ТПП України від 31 липня 2024 року у справі №51/2024 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.268, 457, 460 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника PVNT INSTALATOR Sp. z o.o. - Ліщини Івана Юрійовича про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Україні від 31 липня 2024 року прийняте у місті Києві у складі одноособового арбітра Олександра Крупчана, у справі №51/2024 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейдінг» (Україна) до PVNT INSTALATOR Sp. zo.o. (Республіка Польща) про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Україні від 31 липня 2024 року прийняте у місті Києві у складі одноособового арбітра Олександра Крупчана, у справі №51/2024 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трейдінг» (Україна) до PVNT INSTALATOR Sp. z o.o. (Республіка Польща) про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали.

Ухвала суду якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 12 березня 2025 року.

Суддя: О.В. Борисова