справа № 166/112/24
провадження № 6/166/1/25
УХВАЛА

іменем України

10 березня 2025 року смт.Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді Свистун О.М.,

з участю секретаря Заєць Н.П.,

боржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою старшого державного виконавця Ратнівського відділу Державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинській області Ірини Старушик про встановлення подальшого порядку виконання судового рішення,

установив:

Старший державний виконавець Ратнівського відділу ДВС у Ковельському районі Волинській області І.Старушик звернулася до суду із заявою, в якій зазначила, що на виконанні у ВДВС знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа Ратнівського районного суду від 13.01.25 про зобов`язання ОСОБА_1 як власника житлового будинку не чинити перешкод ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у користуванні житловим будинком, що на АДРЕСА_1 , шляхом надання вільного доступу до житлового будинку.

Зазначила, що після відкриття виконавчого провадження боржник ОСОБА_1 04.02.2025 пояснив, що виконати судове рішення він не має можливості, оскільки не є власником будинку, за договором дарування від 31.10.24 будинок перейшов у власність ОСОБА_4 .

Уважає, що зміна власника житлового будинку, до якого рішенням суду зобов`язано надати вільний доступ, є обставиною, як істотно ускладнює виконання рішення суду.

Із покликанням на ст. 435 ЦПК України, ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» просить установити подальший порядок виконання згаданого вище виконавчого листа.

У судове засідання стягувачі та державний виконавець не з`явилися, державний виконавець подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Боржник у судовому засіданні пояснив, що у жовтні 2024 року він подарував житловий будинок своїй сестрі, тому не може бути боржником у виконавчому провадженні за вказаним вище рішенням суду.

Суд, заслухавши пояснення боржника, дослідивши подані матеріали, уважає заяву державного виконавця такою, що не підлягає до задоволення.

Судом установлено, що на виконанні у Ратнівському відділі ДВС знаходиться виконавче провадження №76850896, відкрите 21.01.2025 на підставі виконавчого листа Ратнівського районного суду від 13.01.25 за рішенням цього ж суду про зобов`язання ОСОБА_1 як власника житлового будинку не чинити перешкод ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у користуванні житловим будинком, що на АДРЕСА_1 , шляхом надання вільного доступу до житлового будинку.

У ході згаданого виконавчого провадження боржник ОСОБА_1 надав письмові пояснення про те, що він не може виконати рішення суду, оскільки житловий будинок за вказаною адресою йому не належить, відповідно до договору дарування від 31.10.24 він не є його власником.

До клопотання державний виконавець додала копію договору дарування нерухомого майна від 31.10.24, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до яких ОСОБА_1 подарував ОСОБА_4 житловий будинок на АДРЕСА_1 , остання є його одноосібним власником.

Відповідно до ч.3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно із ч.1, 3 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення чи зміни способу або порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Аналіз змісту ст. 435 ЦПК України свідчить про те, що підставами для зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення є виключно ті, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вказані обставини повинні бути чітко встановлені та підтвердженні відповідними доказами.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст. 16 ЦК України. Під зміною або встановлення способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Зміна або встановлення способу та порядку виконання рішення це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Тобто судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше.

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених уст.16 ЦК Україниспособів захисту цивільних прав. Зокрема, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Зміна або встановлення способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

При вирішенні питання про зміну або встановлення способу і порядку виконання суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

З урахуванням системного тлумачення вказаних норм права, зміна або встановлення способу і порядку виконання, за доведеності зазначених в цих нормах підстав, повинна відбуватися в межах вимог того позову, стосовно якого було ухвалено відповідне судове рішення, яке перебуває на примусовому виконанні.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 25.04.2012 року № 11 -рп/2012 визначив, що зміни способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення. За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року). Зміни одного способу та порядку виконання судового рішення на інший пов`язані з обов`язковим його виконанням незалежно від того, яким чином це відбувається - добровільно чи примусово, (абзац 1, 3 п. 3 мотивувальної частини рішення).

Водночас слід зауважити, що процесуальна можливість встановити чи змінити спосіб або порядок виконання судового рішення не передбачає зміну судового рішення по суті, обрання нового способу захисту порушеного права, а полягає лише у вирішенні питання про вжиття нових заходів для належного виконання рішення та захисту порушеного права у визначений раніше спосіб.

Суд, із врахуванням установлених обставин, зокрема суб`єктного складу учасників виконавчого провадження, недоведеністю державним виконавцем можливості добровільного виконання новим власником житла судового рішення, уважає подання безпідставним.

Керуючись ст.435 ЦПК України, ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», суд

постановив:

У задоволенні заяви старшого державного виконавця Ратнівського відділу Державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинській області Ірини Старушик про встановлення подальшого порядку виконання судового рішення відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подачі в 15 - денний строк із дня проголошення ухвали апеляційних скарг.

Дата складення повної ухвали 11 березня 2025 року о 16 год 45 хв.

Суддя Ратнівського

районного суду О.М.Свистун