Справа №: 671/2114/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

05 березня 2025 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Ніколової С.В.,

за участі секретаря судового засідання Хрупайло Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Кабанюк Н.В., психолога ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду в м. Волочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей у справах дітей Волочиської міської ради Хмельницького району Хмельницької області про позбавлення батьківських прав,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обгрунтування позову посилався на те, що ОСОБА_4 не виконує своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей. Діти знаходяться на його утриманні, він займається вихованням дітей та піклується про них. Вказав, що шлюб між ним та відповідачкою розірвано 19 вересня 2024 року. В січні 2023 року ОСОБА_4 виїхала до США і з цього часу вона не бачилася з дітьми, лише декілька разів спілкувалася по телефону з ініціативи дітей. Вважає, що між відповідачкою і дітьми відсутній будь-який емоційний зв`язок, вона, будучи матір`ю, має обмежене розуміння потреб дітей та повністю байдужа до подальшої долі дітей. Зазначає, що відповідачка, нехтуючи своїми батьківськими обов`язками не піклується про дітей, не займається їх вихованням, матеріальним забезпеченням, не сплачує аліменти, не цікавиться їх життям, не дбає про їх фізичний та духовний розвиток, самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Вважає, що зазначені ним у позові обставини свідчать про те, що відповідачка свідомо без поважних причин ухиляється від виховання дітей, а тому просить позбавити її батьківських прав щодо дочки ОСОБА_7 та сина ОСОБА_8 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 , позов підтримав.

Позивач пояснив, що його дружина поїхала закордон до своєї рідної сестри з метою влаштуватися на роботу, щоб заробити кошти на придбання житла. Пояснив, що дружина добровільно надавала кошти на утримання дітей, тому у нього не було необхідності пред`являти до виконання судовий наказ від 13.09.2024 року про стягнення алементів. На даний час він не може працевлаштуватися, оскільки, перебуваючи на службі в ЗСУ, він самовільно залишив військову частину 26 червня 2023 року.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Тому, згідно вимог ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень позивача суд проводить заочний розгляд справи.

Представник третьої особи Кабанюк Н.В. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки і піклування.

Заслухавши учасників справи, вивчивши та дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 11 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ "Про охорону дитинства" встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості.

Судом встановлено, що сторони з 14 червня 2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 19 вересня 2024 року.

Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ., що підтверджуються свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 .

За заявою позивача Волочиським районним судом Хмельницької області 13 вересня 2024 року видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно на кожного з дітей, починаючи з 10 вересня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

Встановлено, що на даний час діти проживають разом з батьком ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї №199 від 29 жовтня 2024 року, виданою старостою Гарнишівського старостинського округу ОСОБА_9 та актом обстеження умов проживання від 19.08.2024 року, що складений комісією в складі посадових осіб Гарнишівського старостинського округу.

Відповідно до зазначеного акту обстеження, діти проживають разом з батьком. Сім`я матерально забезпечена, проживає у житловому чотирьохкімнатному будинку з сучасними умовами, який належить ОСОБА_10 . Сім`я забезпечена предметатми побутового вжитку та предметами для розвитку дітей. Діти охайні та доглянуті, виховуються у любові та повазі. Зі слів батька, матір ОСОБА_4 , перебуває за кордоном, постійно з дітьми не проживає, участі у вихованні не бере.

Діти сторін навчаються у Волочиському ліцеї №2 Волочиської міської ради Хмельницького району Хмельницької області, що підтверджується характеристиками навчального закладу. Згідно даних характеристик, на початку 1 класу матір ОСОБА_8 приймала активну участь в організації навчання сина, згодом приймала участь через зв`язок по застосунку Вайбер, де вона систематично переглядала та інколи реагувала на повідомлення вчителів та батьків про навчання та виховнання учнів класу в шкільній групі. ОСОБА_8 емоційно складно пережив від`їзд матері, через що втратив інтерес до навчання, часто хворів, пропустив багато уроків в першому класі, що вплинуло на рівень сформованості його навичок з багатьох предметів. Однак, в 2 класі ОСОБА_8 адаптувався до школи завдяки допомозі і співпраці з бабусею, дідусем, сестрою, роботі шкільного психолога. Дочка сторін ОСОБА_7 сприймає навчальну інформацію добре. Батько спілкується з класним керівником, однаокласниками, товаришами, хвилюється за її навчання та виховання.

З інформації ГУ НПУ в Хмельницькій області від 22.08.2024 року вбачається, що 25 січня 2023 року відповідачка ОСОБА_4 перетнула державний кордон України через пункт пропуску Рава-Руська.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 150 цього ж кодексу передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійний характер, як кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пленум Верховного Суду України п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Згідно ч. 2 п. 18 вказаної Постанови Пленум Верховного Суду України, суд, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей), поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Також, Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків (постанови від 29 квітня 2020 року у справі №522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі №760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі №638/16622/17, від 23 грудня 2020 року у справі №522/21914/14).

Згідно ч. 6. ст. 19 СК Кодексу, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню та оцінці судом на основі всіх наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 10 листопада 2023 року у справі №401/1944/22, від 15 листопада 2023 року у справі №932/2483/21).

Вирішуючи даний спір, суд не погоджується з висновком органу опіки і піклування, затвердженим рішенням виконавчого комітету № 625 від 13.12.2024 року щодо доцільності позбавлення відповідачки ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з таких підстав.

Як вбачається зі змісту даного висновку, він ґрунтується лише на доводах позивача про те, що відповідачка не виконує батьківські обов`язки, не приймає участі у вихованні дітей, не дбає про їхнє життя та здоров`я.

На думку суду, висновок органу опіки і піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав не містить достатнього обґрунтування доведеності тривалої винної поведінки матері, те, що вона остаточно і свідомо самоусунулась від виконання своїх обов`язків з виховання дітей, а також не містить обгрунтування доцільності позбавлення її батьківських прав та мотивів такого рішення. На підтвердження обставин, викладених у висновку, орган опіки і піклування доказів не надав, зокрема, рішення про попередження матері щодо неналежного виконання нею батьківських обов`язків. Висновок зроблений без врахування усіх обставин справи, в тому числі без врахування характеристики батьків, прихильності матері та дітей один до одного, а тому суд вважає, що даний висновок суперечить інтересам дітей.

Оцінюючи докази у їх сукупності та враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки для відповідачки як матері дитини (ст. 166 СК України), суд вважає, що позбавлення її батьківських прав можливе лише тоді, коли змінити її поведінку в кращу сторону неможливо.

Вирішуючи даний спір, суд враховує думку неповнолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які не втратили прихильності до матері і в судовому засіданні пояснили, що матір проявляє безпосередній інтерес до їхнього життя, кожного дня телефонує, а також перераховує кошти на особистий рахунок дочки на різні потреби обох дітей. Дочка ОСОБА_7 пояснила, що матір хотіла б, щоб вона проживала разом із нею в США, однак, поки що немає такоє можливості.

Судом встановлено, що відповідачка виконувала свої обов`язки по вихованню дочки ОСОБА_7 та сина ОСОБА_8 недостатньо, однак вона не втратила інтересу до дітей, про що свідчать встановлені в судовому засіданні обставини. Свідомого і грубого нехтування відповідачкою батьківських обов`язків при розгляді даної справи не встановлено. На думку суду, в даному випадку відсутність належної участі матері в зустрічах з дітьми та у їхньому вихованні, починаючи з січня 2023 року пов`язане із її значним віддаленим місцем проживання закордоном, а саме, згідно із поясненнями учасників справи, в США.

Крім того, суд приймає до уваги, що відповідачка станом на час розгляду справи в суді матеріально забезпечувала дітей, тобто до подання позову до суду про позбавлення її батьківських прав. На думку суду зазначені обставини також свідчать про те, що нею не втрачено інтересу до дітей.

Вирішуючи даний спір, суд враховує і те, що до відповідачки раніше не застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, а також вона не притягувалася до відповідальності за вчинення насильства в сім`ї чи за неналежне виконання батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, який можливий лише у виняткових випадках за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (ст. 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на від 03 грудня 1986 року).

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Суд враховує, що необґрунтоване та передчасне (за відсутності підстав застосування гнучких заходів впливу для спонукання матері до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2024 року у справі №344/1107/23.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Отже, аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та мають застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, а також усі обставини даної справи у їх сукупності, в тому числі і те, що відсутність можливості систематичного особистого спілкування відповідачки із дітьми у зв`язку з значною віддаленістю їх проживання, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування крайнього заходу впливу до відповідачки - позбавлення її батьківських прав, а тому в позові слід відмовити.

При цьому, з метою забезпечення справедливої рівноваги прав батька, з яким проживають діти, прав матері дітей, та для забезпечення прав дітей сторін, найкращі інтереси яких є предметом основного піклування їх батьків, суд вважає за необхідне попередити відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування Волочиської міської ради контроль за виконанням нею батьківських обов`язків протягом одного року.

Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачки не сприятиме захисту інтересів дітей щодо їхнього права на батьківське піклування, не відповідатиме інтересам дітей.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 49, 81, 141, 223, 247, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 19, 164, 165, 166, 180-184 СК України,

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відносно дітей: дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовити.

Попередити ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей: дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і покласти на орган опіки та піклування Волочиської міської ради контроль за виконанням нею батьківських обов`язків протягом одного року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи: позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ; відповідач: ОСОБА_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ; третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей у справах дітей Волочиської міської ради Хмельницького району Хмельницької області, місцезнаходження: 31200, вул. Незалежності, 88, м. Волочиськ Хмельницький район Хмельницька область.

Повне рішення складено 16.03.2025 року.

Суддя: