РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 березня 2025 рокуСправа № 523/11379/24
Номер провадження 2/495/4120/2024

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.

із участю секретаря судового засідання Мартиненко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

датою ухвалення судового рішення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України).

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 9987779 від 17.06.2020 у розмірі 16690 грн 74 коп.

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. 17.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіль»» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 9987779, шляхом підписання заяви-анкети.

Відповідно до умов договору споживачу надається кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) 10 115,60 гривень. Строк кредиту 12 місяців, з кінцевим терміном повернення -16.06.2021. Розмір процентної ставки -0,0001%, тип процентної ставки фіксований.

Втім, ОСОБА_1 боргові зобов`язання перед Товариством щодо повернення кредиту зі сплатою відсотків належним чином не виконував, у зв`язку із чим виникла заявлена до стягнення заборгованість.

21.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіль»» та «Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу № 21122021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Профіль»» відступило, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло за плату права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимог, зокрема, і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 9987779 від 17.06.2020 у розмірі 16690 грн 74 коп., з яких 10155,60грн заборгованість за тілом кредиту, 6575,14 грн сума заборгованості за відсотками.

1.2. Правом подачі відзиву на позов відповідач не скористався.

2. Рух справи у суді.

Ухвалою від 30.10.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 29.11.2024, відкладено на 08.01.2025; 04.02.2025, 05.03.2025.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позову надано клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явилась про дату, час, місце судового розгляду належно повідомлений, про поважність причин неявки, відкладення розгляду справи суду не заявив.

Керуючись статтею 280 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК України).

4. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 17.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіль»» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 9987779, шляхом підписання Заяви-анкети.

Відповідно до умов анкети-Заяви, яку підписав відповідач та Паспорту споживчого кредиту № 9987779 судом встановлено, що сума наданого кредиту становить 10115,60 гривень, кредит наданий на 12 місяці, тобто до 16.06.2021 включно.

За користування зазначеним кредитом відповідач мав сплачувати процентну ставку, яка становить 0,0001% (фіксований тип). Проценти нараховуються щоденно та розраховуються з залишку заборгованості за позикою на початку кожного розрахункового періоду згідно з графіком платежів та виходячи з фактичної кількості днів у році та однакової кількості днів у кожному періоді протягом всього строку користування позикою, починаючи з дня надання позики по день повного повернення заборгованості за позикою. Комісія за управління позикою (щомісячна комісія за обслуговування позики) 5%.

21.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіль»» та «Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу № 21122021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Профіль»» відступило, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло за плату права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимог, зокрема, і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 9987779 від 17.06.2020 у розмірі 16690 грн 74 коп., з яких 10155,60грн заборгованість за тілом кредиту, 6575,14 грн сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до п. 4.1 та 4.2 Договору факторингу № 21122021 право вимоги переходить від Клієнта Фактору в день підписання цього Договору та Реєстру прав вимог. Всі суми, що наводяться в Реєстрі прав вимог, зазначаються в Національній валюті України - гривні, станом на дату підписання Сторонами такого Реєстру прав вимог.

Згідно п. 4.3.1 Договору факторингу № 21122021 після виявлення сторонами зазначеного в п. 4.3. Договору випадку, Фактор формує перелік Боржників, Право вимоги до яких підлягає поверненню Клієнту у вигляді Акту повернення прав вимоги за формою передбаченою відповідним Додатком до Договору та передає Клієнту підписаний ним Акт повернення прав вимоги разом з документами, що були передані Клієнтом по даному Боржнику при відступленні Права вимоги Фактору. Протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання Клієнтом Акту повернення прав вимоги та відповідних документів, що були передані Клієнтом по даному Боржнику, Клієнт підписує вказаний Акт та направляє примірник Акту Фактору.

Відповідно до витягу з додатку до Договору факторингу № 21122021 від 21.12.2021 боржником за яким є ОСОБА_1 в сумі 16690 грн 74 коп., з яких 10155,60грн заборгованість за тілом кредиту, 6575,14 грн сума заборгованості за відсотками.

Отже, ТОВ «Діджи Фінанс» є кредитором у зобов`язанні за Договором про надання споживчого кредиту № 9987779 від 17.06.2020 і саме йому належить право вимоги за цим договором до ОСОБА_1 .

5. Застосовані норми права. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

В силу статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Укладений між між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіль»» та ОСОБА_1 17.06.2020 договір за формою відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», договір підписаний відповідачем (аналогом власноручного підпису).

Предметом даного позову є стягнення кредитної заборгованості новим кредитором.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У відповідності до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач довів суду використання та неповернення відповідачем кредитних коштів в у сумі 10115 грн 60 коп. Відповідач розмір заборгованості за тілом кредиту не спростовував.

Позивач, крім тіла кредиту, просив стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За змістом позовної заяви та розрахунку боргу позивач ставить вимогу про стягнення процентів за правомірне користування кредитом. Вимога про стягнення процентів на підставі ст.625 ЦК не заявлена.

Суд відповідно до вимог статті 13 ЦПК України розглядає справу в межах заявлених вимог.

Право позивача вимагати повернення кредитних коштів ґрунтується на договорі факторингу № 21122021 від 21.12.2021, який відповідно до статті 512 ЦК України є підставою для зміни кредитора у зобов`язанні.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача складає: 16690 грн 74 коп., з яких 10155,60грн заборгованість за тілом кредиту, 6575,14 грн заборгованість за комісією за управління позикою (щомісячна комісія за обслуговування позики); 0,00 грн заборгованості за відсотками.

Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 вирішувала питання: чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна /нікчемна/оспорювана.

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з п. 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 цього Закону.

Зокрема, оскільки позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

З урахуванням наведеного, аналізуючи зміст кредитного договору, укладеного між ТОВ «ФК «Профіль» та відповідачем, суд дійшов висновку про те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, а відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме: нарахована сума простроченої плати за обслуговування кредиту у розмірі 6 575 грн 14 коп. не підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 10 115 грн 60 коп.

6. Розподіл судових витрат.

6.1 Щодо судового збору

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги задоволенні на 60,6 %.

Отже з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір у сумі 1467 грн 97 коп ((2422,40 грн *60,6%)/100).

6.2. Щодо витрат на правничу допомогу

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Представник позивача Романенко М.Е. як доказ понесення останнім витрат на послуги адвоката подав копію договору про надання правничої допомоги № 42649746 від 11.12.2023, укладений між ТОВ "Діджи Фінанс" та адвокатом Білецьким Б.М., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Білецький Б.М., копію детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ "Діджи Фінанс" щодо стягнення кредитної заборгованості; копію акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги від 24.06.2024 відповідно до договору про надання правової допомоги на суму 6000 грн; додатковою угодою № 79 до договору № 42649746 про надання правничої правової допомоги від 01.04.2024.

Як встановлено заявлена сума витрат на правничу допомогу становить 6000 грн, що складає 35,95 % від заявленої суми позовних вимог. На переконання суду така сума є непропорційною та несправедливою.

Керуючись положеннями частини третьої статті 141 ЦПК України; керуючись принципом дійсності, необхідності, розумності понесених позивачем витрат на правничу допомогу, їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи, часткового задоволення позову, суд знаходить необхідним зменшити суму правничої допомоги до 2000 грн.

Керуючись ст.4,5,12,81,89,141,258-259,263-265,268,280 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 9987779 від 17.06.2020 у сумі 10115 грн 60 коп.(десять тисяч сто п`ятнадцять тисяч 60 коп.)

В іншій частині позову у сумі 6575,14 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» витрати по сплаті судового збору у сумі 1467 грн 97 коп. (одна тисяча чотириста шістдесят сім грн 97 коп.) та витрати на правничу допомогу у сумі 2000 (дві тисячі грн).

Копію рішення направити учасникам справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 12.03.2025.

Повне найменування сторін:

позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (, місцезнаходження: вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, місто Київ, 04112);

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя Ю.Ф. Волкова