Номер провадження: 22-ц/813/1945/25
Головуючий у першій інстанції Павлик І.А.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Верховець Ксенії Сергіївни

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 червня 2024 року, ухвалене Приморським районним судом м. Одеси у складі: судді Павлика І.А. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про скасування обтяження,

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивував тим, що позивач є власником транспортного засобу NISSAN TIIDA, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 17.04.2013. Попередньо транспортний засіб був зареєстрований за його колишньою дружиною.

У кінці липня 2023 року при спробі відчужити автомобіль позивачу стало відомо, що 26.07.2012 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 12788640 зареєстровано обтяження вказаного автомобіля на підставі кредитного договору про надання кредитної лінії з траншевим режимом кредитування, серія та номер: 05/08/2007/840-K/576, виданий 23.08.2007, видавник: Відділення ПАТ «КБ «Надра» Одеське РУ, боржник: ТОВ «АВТОРАЙ», реєстратор обтяження ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Вказував, що на момент придбання транспортного засобу 17.04.2013 були відсутні відомості про його обтяження. Таким чином, на належне йому майно було безпідставно накладено приватне обтяження, чим порушено його майнові права щодо розпорядження власністю.

Право вимоги ПАТ КБ «Надра» відступлене ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», до якого позивач звертався з метою досудового врегулювання, проте відповідь не отримав.

На підставі вказаного та з посиланням як на правове обґрунтування своїх вимог на ч. 3 ст. 9, ч. 1, 3 ст. 10, ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. 317, 319, 391 ЦК України ОСОБА_1 просив суд скасувати приватне обтяження у вигляді заборони відчуження транспортного засобу автомобіль марки NISSAN TIIDA, тип легковий КОМБІ-В, 2008 року випуску, колір синій, номер кузова НОМЕР_1 , накладеного 26.07.2012 за № 12788640 та вилучити в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запис від 26.07.2012 за № 12788640 в частині об?єкта обтяження: автомобіль марки NISSAN модель TIIDA, тип легковий КОМБІ-В, 2008 року випуску, колір синій, номер кузова НОМЕР_1 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 червня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дніпрофінансгруп про скасування обтяження відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Верховець К.С. звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, невідповідність висновків суду, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про скасування обтяження.

Доводами апеляційної скарги є те, що станом на день реєстрації права власності на транспортний засіб, 17.04.2013, у ОСОБА_1 відсутні будь-які зобов`язання перед ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ПАТ «КБ «Надра», він не є та не був поручителем ТОВ «Авторай», не є первинним власником вказаного транспортного засобу; відсутність обтяження підтверджено листом № 31/15-325-Аз від 13.09.2023 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області.

Зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, а саме, що відчуження спірного автомобіля боржником відбулося за відсутності реєстрації обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на підставі кредитного договору про надання кредитної лінії з траншевим режимом кредитування від 23.08.2007, до 2012 року або на час реалізації автомобіля ОСОБА_2 , або за наявності письмової згоди заставодержателя на відчуження автомобіля ОСОБА_2 , зазначене обтяження не зберігає свою силу для нового власника, а реєстрацію такого обтяження після припинення застави рухомого майна у зв`язку з переходом права власності на предмет застави до іншої особи - добросовісного набувача слід вважати безпідставною.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах № 761/11267/18, №761/3615/19.

Вказані порушення призвели до невірного застосування норм матеріального права, не врахування відповідних висновків Верховного Суду у аналогічних справах.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Верховець К.С. підтримала доводи апеляційної скарги.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що не є перешкодою в розумінні ч. 2 ст. 372 ЦПК України для розгляду справи.

Зокрема, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» повідомлено належним чином і в установленому законом порядку, повістку отримало 29.01.2025 16:06:27 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с. 138зв.). Позивач ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України, в установленому законом порядку, оскільки його представник повістку отримав 29.01.2025 16:06:27 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с. 138).

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, згідно листа Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях № 31/30-2943-2024 від 10.04.2024 автомобіль NISSAN TIIDA, н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_1 , 07.06.2008 був зареєстрований за гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі довідки-рахунку серії ЦБР № 251733, виданої 06.06.2008 ТОВ «АВТОРАЙ».

16.04.2013 даний автомобіль знято з обліку та 17.04.2013 перереєстровано за гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі довідки рахунку серії ААВ № 046941, виданої 16.04.2013 ФОП ОСОБА_3 , залишено н.з. НОМЕР_2 .

Згідно витягу із Державного реєстру обтяжень рухомого майна 26.07.2012 зареєстровано обтяження № 12788640 вказаного автомобіля на підставі кредитного договору про надання кредитної лінії з траншевим режимом кредитування, серія та номер: 05/08/2007/840-K/576, виданий 23.08.2007, видавник: Відділення ПАТ «КБ «Надра» Одеське РУ, боржник: ТОВ «АВТОРАЙ», реєстратор обтяження ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, обтяжувач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» (а.с. 10-16).

31.05.2024 на виконання ухвали суду від 16.02.2024 від Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях надійшла відповідь № 31/30-2943-2024 від 10.04.2024, що згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів автомобіль NISSAN TIIDA, н/з НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , 07.06.2008 був зареєстрований за гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі довідки-рахунку серії ЦБР N? 251733, виданої 06.06.2008 ТОВ АВТОРАЙ. 16.04.2013 даний автомобіль знято з обліку та 17.04.2013 перереєстровано за гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підстав: довідки-рахунку серії ААВ N? 046941, виданої 16.04.2013 ФОП ОСОБА_3 , залишено н/з НОМЕР_2 (а.с. 84).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час реєстрації права власності на спірний транспортний засіб за позивачем 17.04.2013, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було наявне приватне обтяження всіх типів, зареєстроване 26.07.2012 за № 12788640, у вигляді заборони відчуження транспортного засобу легкового автомобіля NISSAN TIIDA, номер об`єкта: НОМЕР_1 , а тому позивач набув право на вказане рухоме майно під час перебування його під обтяженням, яке зберігає свою силу для позивача як для нового власника, і оскільки він не є добросовісним набувачем.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Так, згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Звертаючись до суду із цим позовом ОСОБА_1 вказував, що на час набуття ним права власності на зазначений транспортний засіб у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження цього майна.

Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (стаття 572 ЦК України та стаття 1 Закону України «Про заставу»).

Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі ліквідації юридичної особи заставодавця заставодержатель набуває право звернення стягнення на заставлене майно незалежно від настання строку виконання зобов`язання, забезпеченого заставою.

Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України).

Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли в установленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що станом на день реєстрації права власності на транспортний засіб, 17.04.2013, у ОСОБА_1 відсутні будь-які зобов`язання перед ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ПАТ «КБ «Надра», тому він не має відповідати належним йому майном за зобов`язаннями іншої особи, не ґрунтується на наведених вимогах закону, який суд вірно витлумачив та дійшов висновку про те, що застава зберігає свою силу для позивача.

Наявним в матеріалах справи витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 08 серпня 2023 року № 85536151 підтверджено наявне приватне обтяження всіх типів, зареєстроване 26.07.2012 за № 12788640, у вигляді заборони відчуження транспортного засобу легкового автомобіля NISSAN TIIDA, номер об`єкта: НОМЕР_1 . Вказані відомості наявні у доступі, і позивачу як набувачу спірного майна, ніщо не заважало бути обізнаним про таке станом на час його придбання.

Позивачем будь-яких доказів щодо припинення зазначеного обтяження у встановленому законом порядку на час відчуження автомобіля (17 квітня 2013 року) - як однієї із підстав припинення обтяження - суду не надано.

Доводи апеляційної скарги, що відсутність обтяження підтверджено листом № 31/15-325-Аз від 13.09.2023 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зміст такого хоча і свідчить про відсутність відомостей щодо наявних обтяжень, накладених на даний автомобіль під час реєстрації 17.04.2013 в ВРЕВ № 1 м. Одеси, проте одночасно зазначено, що відповідно до п. 15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок усіх прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388, в редакції, що діяли станом на момент реєстрації вказаного вище автомобіля 17.04.2013, проведення перевірки відомостей про обмеження відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна не було передбачено (а.с. 21).

Вказане не узгоджується між собою - про відсутність відомостей щодо наявних обтяжень та непередбаченість проведення перевірки таких відомостей, проте законодавчо не є перешкодою для набувача майна перевірити вказане та переконатися у відсутності обтяжень.

Проте, позивачем суду не надано доказів перевірки наявності реєстрації у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на час придбання автомобіля за номером об`єкта JN1CC13C28T012065.

Вказане спростовує доводи апеляційної скарги про те, що позивач є добросовісним набувачем зазначеного транспортного засобу, а в цьому разі відповідно до наведених вище вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави.

Оскільки автомобіль відчужувався у період, коли був під обтяженням, тобто відчуження транспортного засобу було заборонено, відсутні підстави для визнання позивача добросовісним набувачем.

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судами фактами і обставинами, а також змістом правильно застосованих судом до спірних правовідносин норм матеріального закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції повно встановив обставини справи, оцінив надані сторонами докази, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Верховець Ксенії Сергіївни залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 14 березня 2025 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко