г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 197/924/23
Номер провадження 2-п/213/13/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Ємельянцевої Т.С.

позивачки ОСОБА_1 , представника Горовенко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про скасування заочного рішення у цивільній справі № 197/924/23 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_2 з заявою про скасування заочного рішення у цивільній справі № 197/924/23 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. Заява обґрунтована тим, що заявник (відповідач у цивільній справі) на даний час перебуває у зоні бойових дій та не мав можливості бути присутнім на судових засіданнях. У період з 28.11.2024 по 10.12.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманою травмою. Доньці допомагає та заперечує і в подальшому це робить, проте позивачка вказала дані у позові які не відповідають дійсності. Заявник просить суд переглянути заочне рішення, скасувати його та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Від представника позивача по цивільній справі надійшли заперечення на заяву про скасування заочного рішення в якій він просить заяву залишити без задоволення.

В судовому засіданні позивач по справі та її представник проти скасування заочного рішення заперечували посилаючись на те, що у відповідача було достатньо часу та можливості з`явитися до судового засідання під час розгляду справи, його заперечення не заслуговують на увагу.

До судового засідання не з`явився заявник (відповідач по справі), у зв`язку з цим суд зазначає, що згідно ч. 1ст. 287 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду заяви по суті.

Суд, вислухавши позивачку та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням суду від 12 грудня 2024 року стягнуто зі ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 на період навчання, у розмірі частини усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову 25.07.2023 року, до закінчення навчання, але не більше, ніж досягнення нею віку 23 років.

З даним рішенням не погоджується відповідач, просить його скасувати та переглянути справу в загальному порядку.

Згідно із положеннями ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, і посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Використання законодавцем в конструкції коментованої статті 288 ЦПК України сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, отже, у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відповідача слід відмовити.

Застосовуючи, відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справи частину першу статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що: «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження» (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року); «одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Суд враховує, що відповідач не заперечує свого обов`язку щодо сплати аліментів на утримання доньки, проте він бажає це робити безпосередньо на користь доньки, а не позивачки. В судовому засіданні встановлено, що відповідач кошти перераховує на рахунок доньки, що не заперечується позивачкою.

Відповідно до ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що відсутні підстави для скасування заочного рішення суду.

Керуючись ст. ст. 287-289 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заочного рішення у цивільній справі № 197/924/23 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини.

Роз`яснити учасникам справи, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Вказаний строк обраховується з дати винесення вказаної ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С.М. Хмельова