КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 березня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/7048/23

Головуючий у першій інстанції - Юзькова О.Л.

Апеляційне провадження № 22-з/824/456/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів: Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Касандяка Володимира Васильовича про роз`яснення обов`язків з доказування по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 липня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 06 липня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27 лютого 2023 року на період навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_2 віку двадцяти трьох років. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. (а.с. 43-47).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 03 червня 2024 року поновлено представнику ОСОБА_1 строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 липня 2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.Заяву представника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 липня 2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - залишено без задоволення (а.с. 102-103).

Не погодившись з заочним рішенням районного суду, 24 січня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Касандяк В.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою через систему «Електронний суд» (а.с. 105-118).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2025 року дану цивільну справу призначено складу суду: суддя-доповідач - Левенець Б.Б., судді, які входять до складу колегії - Борисова О.В., Ратнікова В.М. (а.с. 119).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 січня 2025 року витребувано матеріали цивільної справи (а.с. 120).

10 лютого 2025 року до Київського апеляційного суду надійшли матеріали цивільної справи та 11 лютого 2025 року були передані судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 липня 2023 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 липня 2023 року (а.с.124-125).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Касандяка В.В. про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи -відмовлено. У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Касандяка В.В. про залучення до участі у справі на стороні позивачки третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 - відмовлено. У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Касандяка В.В. про витребування доказів - відмовлено. Підготовку справи до судового розгляду визнано закінченою. Призначено справу до розгляду в приміщенні Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-А) без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) (а.с. 126-127).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Касандяка В.В. про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 липня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання (а.с. 128).

24 лютого 2025 року до суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 - адвоката Касандяка В.В. про відвід судді Київського апеляційного суду Левенця Б.Б. від участі у справі № 761/7048/23 (а.с. 131-134).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 лютого 2025 року передано заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Касандяка В.В. на автоматизований розподіл відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу для вирішення питання про відвід (а.с. 135-136).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Касандяка В.В. про відвід судді Київського апеляційного суду Левенця Б.Б. від участі вказаної справи залишено без задоволення (а.с. 138-140).

03 березня 2025 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Касандяка В.В. надійшла заява про роз`яснення обов`язків з доказування, в якій заявник просив:

- сприяння з боку суду апеляційної інстанції у реалізації відповідачем його конституційного права на доступ до інформації, яка йому необхідна для вільного вираження своїх поглядів і переконань відносно предмету спору у справі № 755/5752/21 та для належного здійснення своїх процесуальних обов`язків з доказування правомірності своїх поглядів і переконань перед судом апеляційної інстанції;

- постановити ухвалу суду апеляційної інстанції, у якій роз`яснити обов`язки відповідача з доказування, зокрема, розтлумачити: відносно яких саме спірних обставин справи № 755/5752/21 суд апеляційної інстанції має намір встановити об`єктивну істину та на підтвердження яких саме з цих спірних обставин відповідач повинен надати суду докази (а.с. 146-147).

На обґрунтування заяви зазначав, що Київським апеляційним судом постановлено ухвалу від 17.02.2025 про закінчення підготовчого провадження та про призначення розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи № 761/7048/23 за наявними у цій справі матеріалами. Згідно змісту вище зазначеної ухвали, суд апеляційній інстанції вирішив утриматися від сприяння відповідачеві у реалізації ним свого процесуального права: 1) на усне слухання справи у судовому засіданні, 2) на залучення до матеріалів справи доказів розпорядником і володільцем яких є позивач (зокрема, відомостей, що містять персональні дані позивачки), 3) на залучення до участі у справі третьої особи, яку, згідно припису ч. 1 ст. 53 ЦПК, позивачка була зобов`язана сповістити про відкриття провадження у справі № 761/7048/23 та, відповідно, подати до суду заяву про залучення її до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

У зв`язку з викладеним ОСОБА_1 опинився у стані правової невизначеності відносно своїх обов`язків з доказування, оскільки із змісту ухвал суду апеляційної інстанції, що постановлені 17 лютого 2025 року, неможливо достовірно з`ясувати, відносно яких саме спірних обставин справи суд апеляційної інстанції має намір встановити об`єктивну істину.

Разом з цим, у постанові ВС КЦС від 20 листопада 2024 року у справі № 520/820/17 (касаційне провадження № 61-3103св24), встановивши обставину порушення судом апеляційної інстанції приписів, що зазначені у нормах ст. 89 ЦПК, Верховний Суд прийшов висновку про те, що "суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню, і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення об`єктивної істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи".

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, окрім іншого, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

У постанові від 8.07.2021 у справі № 755/5752/21, Київський апеляційний суд розтлумачив норму права, що зазначена у п. 3 ч. 3 ст. 12 ЦПК, наступним чином : " Розподіл і роз`яснення учасникам справи їх обов`язку щодо доказування - це функція суду в рамках юрисдикційної процедури, це завдання суду організувати дійсно змагальний процес" (а.с. 146-147).

10 березня 2025 року до Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Касандяка В.В. надійшла заява про роз`яснення обов`язків з доказування, яка є аналогічною за змістом до заяви про роз`яснення обов`язків з доказування від 03 березня 2025 року (а.с. 161-162).

Розглянувши вказані заяви, колегія суддів дійшла висновку, що вказані заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Касандяка В.В. про роз`яснення обов`язків з доказування не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду

за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно до вимог статті 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81

ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень статті 367 ЦПК України,суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц, провадження №14-511цс18, зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межахзаявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту й обсягу позовних вимог та (або) заперечень проти заявленого позову є диспозитивним правом сторін по справі (позивача і відповідача). Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову та (або) заперечень проти заявлених позовних вимог, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (статті 12, 13 ЦПК України).

За змістом вказаних норм, суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, тобто обом сторонам по справі, а не лише стороні відповідача (чи позивача), відтак прохання представника відповідача сприяти у реалізації відповідачем його прав, передбачених процесуальним законом є неспроможним з вищенаведених підстав.

Оскільки предметом спору у цій справі є стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, обов`язком сторін є доведення наявності (відсутності) підстав задоволення (відмови в задоволенні) позовних вимог в межах предмету спору у цій цивільній справі.

При цьому, учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважив, що заявник - представник ОСОБА_1 - адвокат Касандяк В.В. є професійним юристом, а відтак сторона відповідача сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог, доводів і заперечень проти заявлених позовних вимог, а суд апеляційної інстанції не вправі роз`яснювати (підказувати, спрямовувати, визначати тощо) стратегію захисту сторони відповідача, зокрема, відносно яких саме спірних обставин справи № 755/5752/21 суд апеляційної інстанції має намір встановити об`єктивну істину та зазначати на підтвердження яких саме з цих спірних обставин відповідач повинен надати суду докази, оскільки такі дії суду свідчитимуть про порушення вищенаведених положень диспозитивності та змагальності судового процесу у цивільному судочинстві по вказаній справі за позовом доньки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_1 - батька ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Прохання заявника до суду апеляційної інстанції зазначити (розтлумачити) відносно яких саме обставин справи № 755/5752/21 суд апеляційної інстанції має намір встановити об`єктивну істину та на підтвердження яких саме з цих спірних обставин відповідач повинен надати до суду докази стосується вирішення заявлених позовних вимог по суті спору, і мають вирішуватись судом апеляційної інстанції на стадії ухвалення судового рішення.

Керуючись ст.ст. 258, 381 ЦПК України, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяв представника ОСОБА_1 - адвоката Касандяка Володимира Васильовича про роз`яснення обов`язків з доказування -відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова