Провадження № 22-ц/801/721/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 рокуСправа № 127/36469/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Войтка Ю.Б., Матківської М.В.,

за участю секретаря судового засідання Пантелеймонової А.І.,

за участю сторін: відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/36469/24 запозовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2025 року,яке ухвалив суддя Сичук М.М. в Вінницькому міському суді Вінницької області, повний текст складено 14 січня 2025 року,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи її тим, що 20 жовтня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем, за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір №7184672 про надання споживчого кредиту.

Загальний розмір кредиту складав 25 000 грн, строк кредитування 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, дата останнього платежу по кредиту 14 жовтня 2024 року, з процентною ставкою 1,99% в день.

ТОВ «Авентус Україна» зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит у розмірі 25000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

Відповідно до п.1.5 кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день.

Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала.

27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №27-05/24-Ф, відповідно до якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором.

Станом на дату звернення до суду, заборгованість відповідача не сплачена і складає за договором про надання споживчого кредиту № 7184672 від 20 жовтня 2023 року в розмірі 100122,50 грн, з яких сума кредиту 25 000 грн, сума процентів за користування кредитом у розмірі 45272,50 грн, нараховані проценти за 60 календарних днів у розмірі 29850 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача, а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»» заборгованість за кредитним договором від 20 жовтня 2023 року №7184672 у розмірі 70271,50 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 25000 грн та заборгованості по нарахованим процентам у розмірі 45272,50 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»» витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 3000 грн, судовий збір у розмірі 1700,04 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» подало апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним, необґрунтованим, неповно встановлено обставини, які мають значення для справи, неправильно досліджено докази та надано їм оцінку, порушено норми процесуального та матеріального права. Просило скасувати рішеннята ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн та витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 4000 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 жовтня 2023 року ТОВ «Авентус Україна» і ОСОБА_1 уклали договір №7184672 про надання споживчого кредиту за допомогою ІТС, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки ТОВ правильності введення коду, направленого ТОВ на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. На умовах, встановлених договором, ТОВ надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

П.п. 1.3-1.5.1 розділу 1 договору визначено, що сума кредиту (загальний розмір) становить 25 000 грн. Строк кредиту- 360 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день. Згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору, загальна вартість кредиту складе 190667 грн. 50 коп., реальна річна процентна ставка складе 29653,85 % річних.

Відповідно до Паспорту споживчого кредиту стандартна процентна ставка становить 726,35 % річних (1,99% в день) та застосовується у межах строку кредиту. Знижена процентна ставка становить 0,199% в день. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 договору.

За умовами договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

Договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором С3549 20 жовтня 2023 року, що також не заперечуються останньою.

Позивачем нараховано проценти за користування грошовими коштами за 60 календарних днів у період з 25 липня 2024 року по 22 вересня 2024 року відповідно до умов договору № 7184672 про надання споживчого кредиту від 20 жовтня 2023 року, за стандартною процентною ставкою 1,99%, в розмірі 29850 грн.

Заборгованість відповідача згідно розрахунку позивача становить: 25000 грн основний борг та 45272,50 грн нараховані проценти, 29850 грн нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів (25 липня 2024 року по 22 вересня 2024 року).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором №7184672 про надання споживчого кредиту у розмірі 70271,50 грн, тому саме цей борг підлягає стягненню з відповідачки. Право вимоги на нараховані відсотки за 60 календарних днів в сумі 29850 грн факторові не передавалося, тому підстави для стягнення цих коштів з відповідачки відсутні.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цього висновку суду є безпідставними.

Так, згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

За змістом ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 25 липня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» і ТОВ «Авентус Україна» уклали договір факторингу № 25.07/24-Ф, за умовами якого позивачу відступлено право грошової вимоги. Строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання ( кредиту), плату за кредитом ( плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. При переході прав вимоги заборгованості в момент підписання акту прийому-передачі Реєстру боржників позивач став кредитором.

Згідно додатку № 1 до договору факторингу, право вимоги за кредитним договором №7184672 з ОСОБА_1 (порядковий номер за актом - 1218) передано позивачеві на суму 70271,50 грн, з яких 25 000 грн тіло кредиту, 45272,50 грн нараховані проценти. Кількість днів прострочення 220 дні.

Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.

Право вимоги права грошової вимоги щодо погашення (стягнення) Заборгованостей з Боржників, які виникли на підставі кредитних договорів.

До ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором в сумі 70272,50 грн, що підтверджено Витягом з реєстру боржників.

З врахуванням змісту усіх наведених умов договору факторингу суд першої інстанції правильно констатував, що до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором в сумі 70272,50 грн, відтак відсутні правові підстави для стягнення нарахованих позивачем процентів за договором в сумі 29850 грн.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачки 29850 грн відсотків за користування кредитом нарахованих фактором.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Враховуючи викладене, оскаржуване рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Інші доводи апеляційної скарги також є безпідставними.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 100122,50 грн, що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 12 березня 2025 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Войтко Ю.Б.

Матківська М.В.