Справа № 690/803/24
Провадження № 2/690/69/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року м. Багачеве

Ватутінський міський суд Черкаської області

в складі: головуючого судді Здоровило В.А.

за участю: секретаря Вельган А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Багачевської міської ради Черкаської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання права власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

представник позивача ОСОБА_1 адвокат Василенко Т.В. в позовній заяві просить суд визнати право власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку за кадастровим номером :01:008:0008, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0625 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що на підставі договору купівлі продажу житлового будинку від 12.06.2007 ОСОБА_1 придбав у власність житловий будинок з надвірними будівлями розташований за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 625 кв.м..

Житловий будинок належав продавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Ватутінською міською державною нотаріальною конторою 22.03.2007 за реєстром № 876 та зареєстрованого в БТІ в реєстрову книгу № 5 за № 560, реєстраційний номер 18162625.

В договорі купівлі продажу житлового будинку від 12.06.2007 нотаріусом було зазначено, що земельна ділянка на якій розташований житловий будинок з надвірними спорудами знаходиться в державній власності.

Під час підготовки документів, щодо реалізації права розпорядження власним майном ОСОБА_1 було з`ясовано, що земельна ділянка, на якій розташований його будинок з прибудинковими спорудами була приватизована на ім`я ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 314842 від 01.03.2005, про що внесено відомості до державного земельного кадастру та має кадастровий номер :01:008:0008, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0625 га.

ОСОБА_2 помер, його дружина ОСОБА_3 прийняла спадщину лише на житловий будинок та продала його ОСОБА_1 .. А тому він і змушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок з надвірними спорудами, який він купив у ОСОБА_3 ..

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Василенко Т.В. в судове засідання не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача Багачевської міської ради Черкаської області Огнива Т.В. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в справі матеріалами та прийняти обгрунтоване рішення.

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області в судове засідання не з`явився, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області належним чином повідомлялося про дату, час місце його проведення, про що свідчить довідка про доставку електронного листа та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю. Вимоги позивача законні, обґрунтовані та підтверджуються належними доказами.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі договору купівлі продажу житлового будинку від 12.06.2007 (а.с.9-10) ОСОБА_1 придбав у власність житловий будинок з надвірними будівлями розташований за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 625 кв.м..

Житловий будинок належав продавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Ватутінською міською державною нотаріальною конторою 22.03.2007 за реєстром № 876 (а.с.57) та зареєстрованого в БТІ в реєстрову книгу № 5 за № 560, реєстраційний номер 18162625.

В договорі купівлі продажу житлового будинку від 12.06.2007 (а.с.9) нотаріусом було зазначено, що земельна ділянка на якій розташований житловий будинок з надвірними спорудами знаходиться в державній власності.

Під час підготовки документів, щодо реалізації права розпорядження власним майном ОСОБА_1 було з`ясовано, що земельна ділянка, на якій розташований його будинок з прибудинковими спорудами була приватизована на ім`я ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 314842 від 01.03.2005 (а.с.21) про, що внесено відомості до державного земельного кадастру та має кадастровий номер :01:008:0008, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0625 га.

ОСОБА_2 помер, його дружина ОСОБА_3 прийняла спадщину лише на житловий будинок та продала його ОСОБА_1 ..

Ст. 120 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (15.01.2002), визначала особливий правовий механізм переходу права на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будівництво і споруду, які розміщені на цій земельній ділянці.

Крім того, за загальним правилом, закріпленим у ч. 4 ст. 120 ЗК України особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди, стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Ч. 1 ст. 120 ЗК України (у відповідній редакції) передбачено, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частина може переходити на підставі цивільно-правового договору, а право користування - на підставі договору оренди.

Разом з тим при виділенні окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід вивести те, що зазначена норма закріплює загальний принцип цільності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної дол. земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямому відношенні від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, які виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухоме майно, будівництво на земельній ділянці, та правового забезпечення, регулювання норм земельного і цивільного законодавства при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказані відносини нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної дол. земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу права на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

При застосуванні положень ст. 120 ЗК України в поєднанні з положеннями ст. 125 ЗК України в редакції, що була чинною, починаючи з 01.01.2002 слід виходити з того, що в разі переходу до встановленого законом права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього права власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й угоди, коли право на земельну ділянку не було зареєстровано одночасно з правом розміщення на цій нерухомості, однак земельна ділянка раніше набула ознаки об`єкта права власності.

Тобто за загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 120 ЗК України особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

Така правова позиція висловлена ??Верховним Судом України в постановах від 11 лютого 2015 року у справі N 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі N 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі N 6-253цс16 і Велика Палата Верховного Суду не вбачала підставу для відступу від них.

Також така правова позиція висловлена ??Верховним Судом України справа N 318/1274/18 , провадження N 61-6807св19 постанова від 20 січня 2021 року.

Як вказує Європейський суд з прав людини у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплене "право на суд" разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдину цілу (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" ("Голдер проти Сполученого Королівства") від 21 лютого 1975 року, заява N 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Станев проти Болгарії" ("Станев проти Болгарії") від 17 січня 2012 року, заява N 36760/06, п. 230).

За вказаних обставин суд вважає за необхідним визнати право власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку за кадастровим номером :01:008:0008, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0625 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Питання про стягнення судових витрат з відповідача позивач не ставить.

На підставі викладеного, ст. 16, 182, 328, 334, 392, 717, 719, 722 ЦК України, ст. 120, 125 ЗК України та керуючись ст. 4, 6-13, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Багачевської міської ради Черкаської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:008:0008, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0625 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий В.А. Здоровило