печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1861/25-ц
Пр. № 2-188/25
12 березня 2025 року Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Бусик О.Л.
при секретарі Бурнашовій К.О.
учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
У січні 2025 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього 14 150 грн заборгованості за утримання машиномісць та судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить машиномісце № НОМЕР_1 , яке розташоване на третьому рівні підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 .
У відповідача утворилась заборгованість по утриманню підземної автостоянки, у зв`язку з цим, позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 20 січня 2025 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження.
19 лютого 2025 року від представника позивача надійшла заява, в якій останній підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу у його відсутності та ухвалити заочне рішення.
Відповідач про час, дату, місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили.
Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником машиномісця № НОМЕР_1 , яке розташоване на третьому рівні підземної автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 , даний факт підтверджується інформаційною довідкою №408629568 від 18 грудня 2024 року.
Між ТОВ «Автопаркінг-Сервіс» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання послуг № 1-4-11-3/СТ6Б від 01 квітня 2010 року, предметом якого є надання послуг по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території.
Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Виконавцем послуг по утриманню прилеглої території, збереження транспортних засобів власника, в т.ч. машиномісця № НОМЕР_1 , третій рівень в підземній автостоянці за адресою: АДРЕСА_1 , послуг по забезпеченню пропускного режиму до паркінгу та здійснення функцій управління, а власник зобов`язався виконувати умови договорів належним чином та оплачувати послуги в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до умов п. 2.1. договору виконавець зобов`язався забезпечити умови експлуатації стоянки, охорону, цілодобовий пропускний та внутрішній режим, здійснювати комплекс робіт по утриманню стоянки та прилягаючої території в належному технічному і санітарному стані та інші послуги.
Власник зобов`язався своєчасно сплачувати виконавцю платежі, передбачені цим договором (п. 2.2.4 договорів).
Відповідно до п. 4.2. вартість наданих послуг включає: водопостачання, електроенергію, телефон, касове обслуговування, охорону, прибирання стоянки, і прилеглої території, загальногосподарські витрати.
Згідно п. 4.3. умов договору зміна суми щомісячних платежів власника, здійснюється у випадку зміни вартості комунальних і інших витрат. Виконавця на утримання і обслуговування стоянки.
На момент підписання даного договору розмір однієї частки (одного машиномісця) власника у витратах по утриманню і обслуговуванню стоянки на місяць складає 220.00 грн., без ПДВ на місяць (пункт 4.4. Договору).
Оплата здійснюється власником у національній валюті України через касу, або на поточний рахунок виконавця, не пізніше 25-го числа поточного місяця (пункт 4.5. договору)
ТОВ «АВТОПАРКІНГ-СЕРВІС» є господарюючим суб`єктом, що здійснює діяльність з технічного обслуговування Автопаркінгу відповідно до Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 11 07.2008 року, затвердженого Розпорядженням Печерської РДА від 30.09.2008 року за № 1221. Автопаркінг обладнано відповідно до вимог Державних будівельних норм України «Споруди транспорту, автостоянки і гаражі для легкових автомобілів ДБР В.2.3.-15:2007».
Для обслуговування Автопаркінгу, утримання його у належному стані і забезпечення безпеки майна третіх осіб (власників автомобілів), позивач уклав відповідні договори з підрядними організаціями щодо постачання електроенергії, води, теплопостачання, також надається цілий ряд інших послуг по обслуговуванню вказаної підземної автостоянки, а саме: прибирання паркінгу, миття паркішу, обслуговування систем протипожежної автоматики та домо- видалення та інших систем паркінгу. При цьому позивач несе витрати з технічного обслуговування, повірки, ремонту та наладки приладів обліку теплової енергії, витрати з утримання служби охорони, тощо, на підставі чого позивачем було складено калькуляцію вартості утримання одного машиномісця, яка з 01.05.2020 року становить 430 грн. на місяць.
Положеннями статей 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості. Із зазначених положень закону випливає, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаний правовий висновок є незмінним. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, послуги позивачем надавалися, а відповідач ними користувався та жодних претензій з цього питання до позивача не заявляв. Статтею 18 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» визначено, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо.
Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необгрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Послуги, що надаються позивачем відповідачу, не можуть бути відокремлені, відповідач не може бути позбавлений на їх отримання у зв`язку з специфікою їх надання (освітлення пар юнгу, охорона, утримання систем водопостачання, прибирання здійснюється для власників усіх машиномісць одночасно).
З 01.05.2020 року діяв тариф за обслуговування одного машиномісця в Автопаркінгу у розмірі 430 грн. щомісячно.
Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений договором або законом.
За період з 01 лютого 2022 року по 31 грудня 2024 року включно в результаті несплати за належним чином надані послуги утримання машиномісця за відповідачем утворився борг в розмірі 14 150,00 грн.
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, виходячи з вищенаведеного, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за надані послуги.
З відповідача на користь позивача підлягає також стягнення суми судового збору, сплаченого при поданні позову, в розмірі 3028,00 грн.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)
Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.
Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Згідно пункту 25 постанови Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 зауважено, що: «Судова колегія зазначає, що КАС України (та відповідно, ЦПК України) у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.»
Судом встановлено, що між адвокатом Дзюбан О.О. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопаркінг-Сервіс» укладено Договір про надання правничої допомоги № 14-2/10/24АПС року від 14 жовтня 2024 року, відповідно до умов яких виконавець взяв на себе зобов`язання надати замовнику визначену цим Договором правову допомогу щодо представництва та захисту прав, свобод та законних інтересів клієнта.
Згідно додаткової угоди від 14 листопада 2024 року №14-2 до вищевказаного договору та акту приймання передачі наданих послуг від 10 січня 2025 року, підписаного сторонами Договору про надання правничої допомоги № 14-2/10/24АПС року від 14 жовтня 2024 року, визначено розмір гонорару адвоката, а саме 5 000 грн.
Таким чином, з урахуванням задоволення позову у порядку спрощеного позовного провадження, учасники судового розгляду в судове засідання не з`являлись, та незначної складності спірних правовідносин, суд вважає доведеним, правомірним та співмірним відшкодування відповідачем на користь позивача суми витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, у розмірі 5 000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 11, 16, 258, 319, 322, 526, 527, 530, 625, 901 ЦК України, ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 273, 274, 275,279, 352, 354 ЦПК України, суд,-
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопаркінг-Сервіс», в інтересах якого діє адвокат Дзюбан Олексій Олегович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопаркінг-Сервіс» заборгованість у розмірі 14 150 (чотирнадцять тисяч сто п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопаркінг-Сервіс» витрати з оплати судового збору в розмірі 3028 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто Печерським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Печерського районного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Повний текст судового рішення складено 13 березня 2025 року.
Суддя О.Л. Бусик