Номер провадження: 22-ц/813/2030/25
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» в особі свого представника Мельник Вероніки Сергіївни

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 липня 2024 року, ухвалене Приморським районним судом м. Одеси у складі: судді Свяченої Ю.Б. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 03 грудня 2022 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua) укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1121-4302, який разом з Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким відповідачка була попередньо ознайомлена.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримала від позивача кредит у розмірі 14700 грн, зі строком кредитування 300 днів, заявленим строком 18 днів, зниженою процентною ставкою 2,5 % за кожен день користування кредитом, стандартною процентною ставкою 3 % за кожен день користування кредитом.

Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору.

Натомість відповідачка належним чином не виконала свої зобов`язання щодо погашення кредиту та процентів, в результаті чого станом на 15 травня 2023 року за нею утворилася заборгованість в розмірі 85701,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 14700,00 грн та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 71001,00 грн, які представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь, а також понесені судові витрати по справі.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2023 року позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» були задоволені в повному обсязі, з ОСОБА_1 стягнута заборгованість за Кредитним договором № 1121-4302 від 03 грудня 2022 року в розмірі 85701 грн, а також понесені по справі судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2147,20 грн.

05 грудня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2023 року, в якій відповідачка просила скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2023 року по справі № 522/10834/23-Е та призначити вказану цивільну справу до розгляду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2023 року задоволено, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2023 року по цивільній справі за позовом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 скасовано та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 липня 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 44100 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1104, 91 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» в особі свого представника Мельник В.С. звернулось до апеляційного суду з апеляційною скаргою, вважає оскаржуване рішення прийнято з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 липня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 1121-4302 від 03.12.2022 у розмірі 44 100,00 грн та судовий збір в розмірі 1 104,91 грн скасувати та прийняти нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальну суму заборгованості за Кредитним договором № 1121-4302 від 03.12.2022 в розмірі 85 701,00 (вісімдесят п`ять тисяч сімсот одна грн. 00 коп.) гривень, з яких: - прострочена заборгованість за кредитом 14 700,00 гривень; - прострочена заборгованість за нарахованими процентами 71 001,00 гривень.

Зазначає, що суд належним чином не з`ясував обставини, що мають значення для справи, а саме інформацію щодо строку договору (кредитування) (згідно п. 4.8. договору - 300 календарних днів (до 29.09.2023 року). Позивачем дотримано вимоги, зокрема ст. 1048, 1056-1 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, що була надана (проінформована, доведена до відома) відповідачу.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до п. 4.6. та п.10.1. Кредитного договору - Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою:

Стандартна процентна ставка становить 3.00% (три цiлих, нуль сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання права користування Кредитом за Промо-ставкою та/або Зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою).

Пільгова процентна ставка становить 2.50% (дві цiлих, п`ятдесят сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом протягом першого Базового періоду, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника спробувати скористатися послугами Кредитодавця.

Знижена процентна ставка становить 2,50 % (дві цiлих, п`ятдесят сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника до сумлінного виконання умов Договору.

Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» товариством не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору. Згідно наданого розрахунку заборгованості, товариством здійснено лише нарахування по процентам (згідно п. 4.6., договору) за користування кредитом в строк договору (згідно п. 4.8. Договору), що погоджений між сторонами.

Звертає увагу суду, що відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», вбачається, що Товариством не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня, неустойка) за порушення умов договору, а відтак і відсутні порушення норм закону, що визначені в п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно наданого розрахунку заборгованості, Товариство здійснює лише нарахування по процентам (згідно п. 4.6. та 10.1.Договору) за користування кредитом в строк договору (згідно п. 4.8.Договору), що погоджений між сторонами.

Зазначає, що умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

Крім того, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Зазначає, що неустойка Відповідачу за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором не нараховувалась.

А тому хибний висновок суду першої інстанції, що умови за користуванням кредитом є несправедливими, а нарахування процентів за користування кредитними коштами у відповідності до умов договору є неустойкою.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини 1статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частині в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Предметом апеляційного перегляду справи є рішення суду в частині часткового задоволення позовних вимог про стягненні заборгованості за кредитним договором № 1121-4302 від 03.12.2022 за простроченими процентами.

Рішення суду в частині задоволення позову про стягнення простроченої заборгованості по тілу кредиту у розмірі 14700 грн не оскаржується заявником.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В судове засідання сторони, зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», ОСОБА_1 , належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать довідки про доставку електронних документів (судових повісток 29.01.2025 16:06:17 та 29.01.2025 16:06:17) , не з`явилися, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що 03 грудня 2022 року між ТОВ «Укр кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту https://creditkasa.com.ua був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії №1121-4302. Відповідно до Умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 14700 грн.; строк кредитування - 300 днів; пільговий строк 18 днів; знижена відсоткова ставка 2,50 % в день; стандартна відсоткова ставка 3,00 % в день (пункти 2.3, 4.1, 4.8, 4.12 договору).

Реальна річна процентна ставка на дату укладання цього договору складає 756335 % (пункт 4.9 договору).

Орієнтовно загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає: 147000 грн. та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом 132300 грн (пункт 4.10 договору).

Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - веб-сайту ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.

Для ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів та підписання кредитного договору № 1121-4302 від 03 грудня 2022 року позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А9512.

Договір про відкриття кредитної лінії № 1121-4302 містить відомості про те, що останній підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А9512.

Відповідачка розуміла, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код смс повідомлення).

До договору додано Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) та паспорт споживчого кредиту.

Паспорт споживчого кредиту містить відомості про те, що відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних умов кредитування. Підтвердив отримання всіх пояснень необхідних для забезпечення можливості оцінити чи адаптовано договорі до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення вказаної інформації в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї в тому числі в разі невиконання зобов`язань.

Вказаний паспорт споживчого кредиту та Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) підписані 03.12.2022 року ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором А9512.

Отримання відповідачкою кредитних коштів в розмірі 14700 грн підтверджується листом про перерахування коштів за допомогою системи EASYPAY та витягом з реєстру банків щодо видачі кредиту № 1121-4302 від 03 грудня 2022 року (а.с. 29-33).

Згідно розрахунку позивача (довідка про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 15.05.2023) загальна заборгованість: заборгованість по тілу кредиту - 14700,00 грн, заборгованість по відсоткам 71001,00 грн, при цьому в межах пільгового строку 18 днів вказана заборгованість розрахована за зниженою відсотковою ставкою 2,50 % в день, а після цього за стандартною відсотковою ставкою 3,00 % в день (пункти 2.3, 4.1, 4.8, 4.12 договору), що вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, а всього 85701,00 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції зробив висновок про те, що Товариство та відповідач уклали в електронній формі договір, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», та суд вважав, що неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, вказує на обґрунтованість пред`явлених позовних вимог у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14700,00 грн.

Зменшуючи розмір процентів, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування процентів за користування кредитом не є справедливим та стає непомірним тягарем для відповідача. На переконання суду, у випадку задоволення повного розміру нарахованих відсотків, не буде дотримано розумний баланс між інтересами боржника та кредитора з огляду на спотворення дійсного правового значення неустойки як засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором, а тому суд дійшов висновку про їх зменшення до 29400 грн.

Апеляційний суд в оскаржуваній частині, якою є стягнення відсотків за користування кредитними коштами, не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У справі встановлено, що 03 грудня 2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1121-4302 (а.с. 44-55).

Відповідно до пункту 4.1 кредитного договору № 1121-4302 від 03 грудня 2022 року сума кредиту складає 14700,00 грн (а.с. 46).

Базовий період строк кредитування, який обраний позичальником в момент укладання кредитного договору 18 днів (пункт 4.4 кредитного договору), строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику 300 днів, дата повернення кредиту 29.09.2023 (пункт 4.8 кредитного договору).

Стандартна процентна ставка становить 3,00% (три цiлих, нуль сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання права користування Кредитом за Промо-ставкою та/або Зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою) (пункт 4.6 кредитного договору).

Пільгова процентна ставка становить 2,50% (дві цiлих, п`ятдесят сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом протягом першого Базового періоду, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника спробувати скористатися послугами Кредитодавця.

Знижена процентна ставка становить 2,50 % (дві цiлих, п`ятдесят сотих відсотки (-ів)) за кожен день користування Кредитом, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника до сумлінного виконання умов Договору (пункт 10.1 кредитного договору).

Для підписання кредитного договору ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 14700,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 (а.с. 33).

Згідно розрахунку заборгованості ( довідка про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 15.05.2023 відповідачка має прострочену заборгованості за нарахованими процентами 71001,00 грн (а.с. 26-28).

Договір про відкриття кредитної лінії № 1121-4302 підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора № А9512 (а.с. 55), тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами 03 грудня 2022 року правочину.

Колегія суддів звертає увагу на те, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.

Отримання відповідачкою кредитних коштів в розмірі 14700 грн підтверджується листом про перерахування коштів за допомогою системи EASYPAY та витягом з реєстру банків щодо видачі кредиту № 1121-4302 від 03 грудня 2022 року та ніким по справі не оскаржується (а.с.29-33).

Натомість, в межах апеляційного перегляду доводи апеляційної скарги є слушними про те, що відповідачкою ОСОБА_1 не надано доказів неузгодження між сторонами кредитного договору нарахування та сплати боржником відсотків за користування кредитними коштами, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.

Кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб-сайті позивача подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надіслало відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач і використала для підтвердження підписання кредитного договору, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Отже, встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Встановивши зазначені обставини у справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що між сторонами у справі укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач зобов`язалася прийняти грошові кошти та повернути їх частинами у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум кредитору у вигляді тілу кредиту або відсотків матеріали справи не містять.

Із змісту кредитного договору між позичальником та кредитором було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо сплати процентів (пункт 4.6, 10.1 кредитного договору).

Із розрахунку заборгованості вбачається нарахування процентів за користування кредитом вбачається за перші 18 днів (пункт 4.4 кредитного договору) до повернення кредиту за пільговою процентною ставкою 2,5%, після чого за стандартною процентною ставкою - 3,00% (три цiлих, нуль сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом (пункт 4.6 кредитного договору), що цілком відповідає умовам укладеного між сторонами договору та відповідачкою виникнення у неї заборгованості за тілом кредиту не спростовано.

Оскільки відповідачкою не було належним чином виконано умови кредитного договору та не спростовано будь-якими доказами правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором, апеляційний суд вважає, що нарахована позивачем за вказаними процентними ставками заборгованість за процентами за користування кредитом підлягає стягненню в розмірі 71001,00 грн.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 29400,00 грн, на зазначене уваги не звернув, не обґрунтував визначений ним розмір стягнення та дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову щодо цієї вимоги, помилково вдавшись до оцінки договірних відносин сторін на предмет їх справедливості та непомірності як тягара для відповідачки, недотримання розумного балансу між інтересами боржника та кредитора з огляду на нараховані відсотки та на спотворення дійсного правового значення неустойки як засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання та джерела отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ст. 549 Цивільного кодексу України). Законодавець дійсно надає суду право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19 січня 2024 року у справі № 911/2269/22).

Натомість, спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу стягнення простроченої заборгованості за нарахованими процентами, правова природа якої є умовою договору, яку не може змінювати суд.

Саме вказане призвело до помилкового вирішення справи в оскаржуваній частині.

Посилання суду першої інстанції на висновки викладені Верховним Судом у постанові від 15.02.2023 року у справі № 920/437/22 є помилковим, оскільки фактичні обставини справи, що переглядається, не є тотожними обставинам, встановленим у справах, які розглядав Верховний Суд.

У постанові Верховного Суду від 15.02.2023 року у справі № 920/437/22, сформульовано висновок про те, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.

Отже, висновки Верховного Суду викладені у постанові від 15.02.2023 року у справі № 920/437/22, стосувалися питання відповідальності боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку, у справі що переглядається позивач звернувся до суду про стягнення заборгованості за процентами. Із вимогами про стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання відповідачем умов договору про відкриття кредитної лінії позивач не звертався.

Посилання відповідача у заяві про перегляд заочного рішення на положення ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 5 статті 18 Закону України якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Положеннями ст. 367 ЦПК Украйни встановлені межі апеляційного перегляду, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачкою зустрічного позову про визнання положень договору про відкриття кредитної лінії № 1121-4302 недійсними, відповідно до положень статті 18 Закону України Про захист прав споживачів, не заявлено.

Об`єктивних доказів наявності перешкод у реалізації вказаного права апеляційним судом не встановлено.

Поза увагою суду залишилося те, що підпис відповідача під договором свідчить про її ознайомлення з усіма його умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією надання якої передбачено чинним законодавством України.

Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору; не оспорювала кредитний договір в частині або в цілому, первісний кредитор надав відповідачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту.

Отже, підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернулася за отриманням кредиту до вільно обраної нею фінансової установи, а саме ТОВ «Укр Кредит Фінанс», отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору.

Таким чином, матеріали справи містять належні та допустимі докази укладення між сторонами кредитного договору та перерахування кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 , а також докази існування заборгованості у заявленому розмірі.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення його виконання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки прострочення повернення позичальником позики визначено статтею 1050 ЦК України, згідно з частиною другою якої, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (на виплат), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

У даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (стаття 629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України).

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної частини (ч. 4 ст. 376 ЦПК України).

На викладене вище суд першої інстанції уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, неправильно застосував норми матеріального права, тому рішення суду підлягає зміні в частині вирішення питання про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» простроченої заборгованості за нарахованими процентами та збільшенню їх стягнутого розміру з 29400 грн до 71001,00 грн, а загальної заборгованості з урахуванням цього з 44100 грн до 85701,00 грн та зміні мотивувальної частини рішення в наведеній частині в редакції цієї постанови.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже рішення суду в частині судового збору підлягає скасуванню та стягненню з відповідачки на користь позивача 2147,20 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 3220,80 грн - за подання апеляційної скарги, а всього 5368 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» в особі свого представника Мельник Вероніки Сергіївни задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 липня 2024 року в оскаржуваній частині змінити, збільшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 26 офіс 407, м. Київ, 01133) заборгованості за кредитним договором № 1121-4302 від 03.12.2022 за простроченими процентами з 29400 грн до 71001,00 грн, загальної суми заборгованості за кредитним договором з 44100 грн до 85701,00 грн та виклавши мотивувальну частину рішення в частині щодо стягнення заборгованості за простроченими процентами в редакції цієї постанови.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 липня2024 року в частині стягнення судового збору скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 26 офіс 407, м. Київ, 01133) судові витрати у розмірі 5368 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 11 березня 2025 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.А. Коновалова

В.В. Кострицький