печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Ільєвої Т.Г.,

при секретарі судових засідань - Хлуд А.Ю.

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві цивільну справу за заявою Головного управління ДПС в Одеській області, зацікавлені особи: Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк», ОСОБА_1 про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, -

ВСТАНОВИВ:

20.12.2024 до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана заява, яка передана судді Ільєвій Т.Г. 25.12.2024, для вирішення питання про відкриття провадження.

Так, в обґрунтування заяви заявник вказує, що Управлінням запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом Головного управління ДПС в Одеській області проведено попередній аналіз фінансово-господарської діяльності підприємців- фізичних осіб, що приймали участь у відкритих торгах (тендерах) та отримували державні грошові кошти.

В ході аналізу встановлено, що окремі підприємці-фізичні особи не декларують у повному обсязі отримані доходи (грошові кошти від продажу товарів та послуг), в тому числі отриманих від державних та комунальних установ, а саме:ФОП « ОСОБА_2 » НОМЕР_1, основний вид діяльності - оптова торгівля фруктами й овочами.

Був платником єдиного податку ІІ групи (ставка 20%), з 01.10.2023 перейшов на ІІІ групу єдиного податку (ставка 5%).

Відповідно до відкритих джерел ФОП « ОСОБА_2 » отримала протягом січня-вересня 2023 року грошові кошти від Управління освіти Б-Д МР , КЗ "БДПФК" код ЄДРПОУ 3 565 7567 у розмірі 5 749 818,79 грн.

Відповідно до ст.292 ПКУ, доходом є всі отримані кошти від продажу товарів та послуг, вирахувані за касовим методом, тобто за датою отримання доходу.

Згідно пп. 2 п.291.4 ст. 291 ПК України - «друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.». У 2023 році такий ліміт становить 5 587 800 грн (834*6700 грн.).

Враховуючи отримання грошових коштів 5 749 818,79 грн, ФОП « ОСОБА_2 » перевищив граничний обсяг доходу, що не дає право перебувати на ІІ групі єдиного податку та має виконати вимоги пп.296.5.1 п.296.5 ст.296 ПКУ «Платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду, у разі перевищення протягом року обсягу доходу, визначеного у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, або самостійного прийняття рішення про перехід на сплату податку за ставками, встановленими для платників єдиного податку другої або третьої (фізичні особи - підприємці) груп, або відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене та положення ПКУ, вбачається, що ФОП « ОСОБА_2 » не подано податкову звітність з єдиного податку, у зв`язку з чим не відображено отримані доходи та відповідно не сплачено єдиний податок.

Таким чином, з метою підтвердження отримання грошових коштів від бюджетних установ та організацій, а також встановлення розміру отриманих коштів від інших суб`єктів господарювання та фізичних осіб за поставлені товари (роботи, послуги), визначення ухилення від сплати податків ФОП " ОСОБА_2 " на адресу банків, в яких були відкрити або використовувались банківські рахунки, було направлені запити та отримані відповіді про відмову.

Відтак, виникла необхідність в розкритті банком інформації, яка містить банківську таємницю, з метою підтвердження отримання грошових коштів від бюджетних установ та організацій, а також встановлення розміру отриманих коштів від інших суб`єктів господарювання та фізичних осіб за поставлені товари (роботи, послуги), визначення ухилення від сплати податків ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на адресу АТ КБ "ПриватБанк", в якому були відкриті або використовувались банківські рахунки, було направлено запит №49944/6/15-32-08-03¬06 від 19.12.2023 щодо надання інформації та отримано відповідь №20.1.0.0.0/7¬231219/70422 від 20.12.2023, якою було відмовлено у надані інформації.

Учасники у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце проведення якого повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Разом з цим, в прохальній частині заяви зазначеного, про розгляд даного питання без участі заявника.

За приписами частини 2 ст. 349 ЦПК України, неявка в судове засідання без поважних причин заявника та (або) особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи їх представників або представника банку не перешкоджає розгляду справи, якщо суд не визнав їхню участь обов`язковою.

Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, та оцінивши у сукупності, вважаючи за можливе розглянути справу за відсутності заявника та представника банку, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України - окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до статті 1076 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), банк гарантує таємницю банківського рахунку, операцій за рахунком і відомостей про клієнта.

Відповідно до частини першої статті 1076 ЦК України, банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Згідно зі статтею 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України.

Пунктом 2 частини першої статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, за рішенням суду.

Підставою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, є необхідність проведення перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів до державного бюджету суб`єктом господарської діяльності.

Відповідно до підпункту 20.1.5 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження в установлені строки валютної виручки від суб`єктів господарювання, інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Саме по собі неподання у встановлений строк податкової декларації або їх розрахунків, необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених ПК України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок, згідно з процедурою, визначеною главою 8 ПК України. У цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких проведення перевірки є неможливим або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №761/43384/16-ц.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Однією з істотних умов договору банківського рахунка є гарантування банком збереження банківської таємниці.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 646/3518/19 (провадження № 61-196св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 761/21850/19 (провадження № 61-8131св21) та від 08 грудня 2021 року у справі № 686/4972/21 (провадження № 61-10767св21), від 23 березня 2023 року у справі № 752/18896/21 (провадження № 61-1578св23).

У пункті 73.3 статті 73 ПК України зазначено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Відповідно до статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Таким чином, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви.

Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у справах № 761/10955/19, № 761/26078/19.

Так, статтею 348 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що в заяві до суду про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено, зокрема обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено.

Згідно з частиною другою статті 350 Цивільного процесуального кодексу України, якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні заяви.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).

Наведене в сукупності свідчить, що у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо.

Розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, в межах цивільної справи можливе лише щодо юридичної або фізичної особи, стосовно якої вимагається розкриття інформації, а не її контрагентів.

Схожий за змістом висновок Верховний Суд зробив у постановах від 19 травня 2022 року у справі № 386/17441/21, від 08 червня 2022року у справі № 686/17998/21, від 18 лютого 2020 року у справі № 761/4673/19, від 27 червня 2022 року в справі № 686/17906/21, від 21 липня 2022 року у справі № 686/17914/21, від 21 квітня 2022 року у справі № 761/8629/19.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що фізична особа вибув із податкової адреси, а також про неможливість вручення йому повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки, доказів проведення якої суду не було надано.

Також, заява містить лише загальні посилання на норми податкового законодавства, без зазначення конкретних обставин проведення та/або наміру проведення податкової перевірки, що свідчить про безпідставність заяви про розкриття банківської таємниці, оскільки її вимоги на день розгляду є передчасними.

Відповідно до ч. 2 ст. 350 ЦПК України, якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні заяви.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до частини першої статті 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, заявником не доведено належними та допустимими доказами, що розкриття банківської таємниці відповідатиме таким критеріям, як законність втручання, наявність легітимної мети та пропорційність втручання.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки вона є необгрунтованою.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 3, 8, 21, 55, 67 Конституції України, ст.ст. 60, 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст. ст. 20, 73, 78 Податкового кодексу України, ст.ст. 1-19, 23, 76-81, 95, 263-265, 268, 272, 293, 294, 349, 350, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви Головного управління ДПС в Одеській області, зацікавлені особи: Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк», ОСОБА_1 про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Заявник має право у п`ятиденний строк оскаржити ухвалене судом рішення до апеляційного суду в установленому порядку.

Суддя Тетяна ІЛЬЄВА