Справа № 950/2905/24
Номер провадження 2/950/71/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - Стеценка В. А.,

за участю секретаря Радковської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_3 ;

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.02.2024 року між ними був укладений договір купівлі - продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованих по АДРЕСА_1 .

Того ж дня позивачка передала відповідачу грошові кошти в сумі 50 000 грн., а останній зобов`язався нотаріально посвідчити укладений договір до 01.04.2024 року.

Однак відповідач від свого обов`язку щодо оформлення в нотаріальній формі договору купівлі продажу майна ухилився, тому позивачка звернулася до суду і просила визнати за нею право власності на вищевказане нерухоме майно.

В судове засідання позивачка не з`явилася, в наданій суду заяві підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу за її відсутності.

Представник позивачки в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання також не з`явився, в наданій суду заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності.

Треті особи в судове засідання теж не з`явилися, в наданих суду заявах позовні вимоги не оспорили, пояснили, що спірний будинок належав їх матері ОСОБА_4 і було куплено відповідачем шляхом укладення усної угоди без переоформлення документів.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомили, що є мешканцями с. Будилка і від ОСОБА_4 та ОСОБА_2 знають про покупку останнім спірного будинку у власниці, а в подальшому його продажу позивачці.

З паспортів, карток (а.с. 4-7), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивачкою є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , а відповідачем є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований по АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

З договору (а.с. 8), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 07.02.2024 року між сторонами був укладений договір купівлі - продажу домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами.

З витягу, технічного паспорту (а.с. 9-13), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_4 належать на праві власності розміщені по АДРЕСА_1 житловий будинок та надвірні споруди.

Вислухавши представника позивачки та свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява обґрунтована, між сторонами мають місце цивільні правовідносини і позов підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що07.02.2024 року між сторонами був укладений договір купівлі - продажу домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами.

Того ж дня позивачка передала відповідачу грошові кошти в сумі 50 000 грн., а останній зобов`язався нотаріально посвідчити укладений договір до 01.04.2024 року.

Однак від свого обов`язку щодо оформлення в нотаріальній формі договору купівлі продажу майна відповідач ухилився і договору укладено не було.

Вказані обставини стверджуються матеріалами справи і не були оспорені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України громадяни України можуть бути суб`єктами права власності на підставах, не заборонених законом.

Згідно з вимогами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Суд бере до уваги, що згідно вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що позивачкою було доведено, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу нерухомого майна, а позивачка виконала свої обов`язки за цим договором належним чином.

Крім того, суд враховує, що відповідач визнав позовні вимоги, що укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна та право власності продавця на це майно підтверджується письмовими доказами і тому вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2-5, 12, 76-80, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 182, 220, 328, 392 ЦК України;

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його проголошення.

Суддя Володимир СТЕЦЕНКО