Справа № 206/807/25
Провадження № 2/206/989/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2025 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

при секретареві Тимченко Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву представника відповідача про застосування заходів процесуального примусу в рамках цивільної справи №206/807/25 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Запоріжжяобленерго", про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

в режимі відео конференції:

представника відповідача Морозова В.С.,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа №206/807/25 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Запоріжжяобленерго", про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Від представника відповідача до Самарського районного суду м. Дніпропетровська через електронний суд було подано заяву про застосування заходів процесуального примусу до позивача.

Обґрунтовуючи дану заяву представник зазначив, що відповідно до ухвали суду від 13.02.2025 було задоволено клопотання позивача про витребування доказів по справі, призначено судове засідання по справі 26.02.2025. Не зважаючи на те, що оригінал ухвали суду разом із доданим до неї позовом надійшов на адресу Відповідача лише 27.02.2025, відповідні документи та пояснення витребувані судом були в найкоротший строк (в цей же день 27.02.2025) розміщені судом Відповідачем в електронному суді, а 04.03.2025 у електронному суді було розміщено відзив на позовну заяву Позивача. Таким чином, Позивач вже 27.02.2025 мав можливість у електронному суді ознайомитись із доказами, наданими Відповідачем на виконання ухвали суду від 13.02.2025, а 04.03.2025 ознайомитись із відзивом на позов та в судовому засіданні призначеному судом на 06.03.2025 висловити свою правову позицію щодо наданих Відповідачем документів та відзиву на позов. Натомість Позивач звернувся до суду 06.03.2025 із клопотанням про відкладення розгляду справи мотивуючи це клопотання необхідністю підготовки відповіді на відзив, не зважаючи на те, що відповідні докази було розміщено у електронному суді ще 27.02.2025 і Позивач мав щонайменше 6 (шість) днів для підготовки своєї правової позиції щодо наданих документів, а також розумний строк для підготовки відповіді на відзив. Тому відповідач просить постановити ухвалу про застосування заходів процесуального примусу до ОСОБА_1 у вигляді попередження з метою спонукання до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Від позивача до Самарського районного суду м. Дніпропетровська через електронний суд було подано заперечення щодо клопотання відповідача про застосування заходів процесуального примусу.

Обґрунтовуючи свої заперечення позивач зазначив, що зважаючи на те, що відзив сформований в системі «Електронний суд» 04.03.2025 року о 10 годині 42 хвилини, а ознайомився з ним ОСОБА_1 05.03.2025 року, у позивача виникло право на подання відповіді на відзив в строк до 09.03.2025 року. Проте, зважаючи на те, що 09.03.2025 року є вихідним днем, такий строк продовжується до 10.03.2025 року. Отже, саме суд визначає процесуальний строк для подання сторонами процесуальних документів, а не сторона по справі і відповідачу не слід перебирати на себе повноваження суду. Станом на 06.03.2025 року, коли позивачем було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, строк на подання відповіді на відзив у нього не скінчився і був обмежений 5-ма днями. Щодо надходження від відповідача доказів 27.02.2025 року на виконання ухвали суду, то позивач зауважує, що ці самі докази позивач просив відповідача надати ще до надіслання позовної заяви до суду, а саме 05.01.2025 року, шляхом надіслання відповідної заяви, у зв`язку з чим відповідач мав час вчасно підготувати письмові докази на виконання ухвали суду від 13.02.2025 року, оскільки вже мав відповідну заяву від позивача, датовану 05.01.2025 року. Оскільки письмові докази, відповідач подав 27.02.2025 року, а відзив 04.03.2025 року, позивачу не достатньо було одного дня для формулювання відповіді на відзив, враховуючи обсяг доказів та зважаючи на аргументи відповідача у відзиві, по кожному з яких потрібно було надати заперечення. Зважаючи на обсяг відповіді на відзив, яка ґрунтується також і на поданих відповідачем доказах, суд може оцінити проведену позивачем роботу щодо захисту від безпідставних тверджень відповідача, для якої не достатньо було витратити декілька годин. У зв`язку з чим позивачем не створені перешкоди для здійснення судочинства та останній не зловживає процесуальними правами. Тому позивач просить відмовити у задоволенні клопотання відповідача про застосування заходів процесуального примусу до ОСОБА_1 у вигляді попередження з метою спонукання до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Позивач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання відповідача та підтримав в повному обсязі свої заперечення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав свою заяву та просив задовольнити в повному обсязі.

Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, згідно ч.1 ст.143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Статтею 144 ЦІІК України, визначено, що заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 145 ЦПК України, захід процесуального примусу у вигляді попередження застосовується до учасників судового процесу та інших осіб, присутніх у судовому засіданні, за порушення порядку під час судового засідання або невиконання ними розпоряджень головуючого застосовується попередження, а у разі повторного вчинення зазначених дій - видалення із зали судового засідання.

Враховуючи вищевказані положення, вбачається, що застосування заходів процесуального примусу належить до виключної компетенції суду та можливе виключно за його ініціативи, а не за клопотанням учасника справи.

Застосування судом заходів процесуального примусу є правом суду, а не обов`язком. Крім того, слід зазначити, що згідно ч. 2 ст.13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст.12 ЦПК України).

За змістом ст.43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Разом з цим, суд не вбачає достатніх підстав на даний час для застосування до позивача процесуального примусу у вигляді попередження, а тому заява представника відповідача є необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 84, 143, 144, 145 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача про застосування заходів процесуального примусу в рамках цивільної справи №206/807/25 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Запоріжжяобленерго", про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Малихіна