КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/994/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2600/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Євграфової Є.П.,

при секретарі Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 22 серпня 2024 року, постановлену під головуванням судді Коренюк А.М.,-

встановив:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про розстрочку виконання заочного рішення суду.

ОСОБА_1 просила розстрочити виконання заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 квітня 2024 року на 12 місяців.

Вимоги заяви обґрунтовано тим, що враховуючи скрутне матеріальне становище, ОСОБА_1 не має можливості виконати рішення суду про стягнення заборгованості у розмірі 52 538 грн 08 коп.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 22 серпня 2024 року у задоволенні названої заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та задовольнити вимоги заяви про розстрочку виконання заочного рішення суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із відсутності достатніх правових підстав для задоволення заяви про розстрочку виконання рішення. Заявником не підтверджено перебування рішення суду на виконанні, а також не зазначено орган/посадову особу, який здійснює його виконання.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Вказані норми процесуального закону надають право кожному звернення до суду і встановлюють обов`язок заявника довести заявлені ним вимоги. Суд же зобов`язаний надати правову оцінку пред`явленим вимогам та встановити факт їх доведеності належними, достатніми і допустимими доказами.

Формальний підхід при вирішенні питання прийняття до розгляду позову (заяви) та відкриття провадження у справі є неприпустимим.

Так, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 8 ЦПК України).

Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однієї з основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що матеріали справи не містять підтвердження належного повідомлення судом ОСОБА_1 про час і місце розгляду заяви про розстрочення виконання заочного рішення суду.

В ухвалі від 22 серпня 2024 року судом першої інстанції зазначено, що заявник про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади (суду), смс-повідомленням.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції направлено судову повістку на електронну адресу ОСОБА_1 .

Разом з тим, звертаючись до суду із названою заявою, ОСОБА_1 не зазначала вказану електронну адресу для надсилання їй процесуальних документів суду.

Враховуючи вищевикладене, розгляд названої заяви в суді першої інстанції за відсутності ОСОБА_1 , яку не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Так, відмовляючи у задоволенні заяви про розстрочення рішення суду, судом першої інстанції зазначено, що заявник непідтвердила, що заочне рішення суду від 09 квітня 2024 року перебуває на виконанні, а також не зазначено орган/посадову особу, який здійснює виконання.

Нормами Цивільно процесуального кодексу України не встановлено загальних вимог до форми та змісту заяви про розстрочення виконання рішення суду, а також не визначено вичерпного переліку документів, які мають бути долучені.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що розглядаючи заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції фактично самоусунувся від вирішення справи.

Судом належним чином не повідомлено ОСОБА_1 про день та час судового засідання та лише констатовано, що заявником не надано доказів на підтвердження виконання заочного рішення суду, хоча ст. 435 ЦПК України не встановлено обов`язку долучати названі документи до заяви про розстрочення рішення суду.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно належним чином повідомити ОСОБА_1 про день та час розгляду названої заяви та у судовому засіданні зажадати від заявника необхідні відомості щодо стану виконання рішення суду та розглянути названу заяву відповідно до вимог закону.

Ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності цивільного процесу, у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у задоволенні вимог заяви про розстрочення заочного рішення суду із підстав, зазначених в ухвалі суду 22 серпня 2024 року.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Пунктом 6 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду 22 серпня 2024 року вирішена з порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, відтак підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 379, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 22 серпня 2024 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 10 березня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Є.П. Євграфова