провадження № 2/619/397/25
РІШЕННЯ

іменем України

17 березня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Овсяннікова В.С., за участі секретаря судового засідання Кісіль А.О., розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом в якому просила стягнути з ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти у розмірі 19 000 (дев`ятнадцять тисяч) гривень та судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15.05.2024 ОСОБА_1 під час перегляду рекламних оголошень в мережі інтернет звернула увагу на оголошення ОСОБА_2 , через те, що вона мала нагальну потребу у складанні юридичних документів. Тож, зв`язавшись з відповідачем, сторонами було обумовлено, що після перерахування коштів на картковий рахунок НОМЕР_1 відповідача, остання підготує відповідні позовні заяви разом з додатками для подальшого звернення з ними до суду.

21.05.2024 року позивачем на вказаний вище картковий рахунок було перераховано кошти у розмірі 19 000 гривень, однак у подальшому, необхідні позовні заяви відповідачем не були складені і не направлені позивачу для ознайомлення. Після вимоги повернути попередньо сплачені кошти, відповідач порадила звернутися до суду.

01.12.2024 позивач звернулася до відповідача в претензією щодо повернення грошових коштів, однак її було проігноровано та грошові кошти позивачу не повернуто. Спроби зв`язатись з відповідачем не дали жодних результатів.

З огляду на те, що грошові кошти позивачем були перераховані на особистий картковий рахунок ОСОБА_2 , без призначення платежу (за вказівкою відповідача), без попереднього укладеного договору з відповідачем, як з фізичною особою, без підписаних актів про надання послуг, актів виконаних робіт, кошторису - це є свідченням про відсутність у відповідача правових підстав для набуття цих коштів.

Для захисту своїх майнових прав позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Беручи до уваги те, що при відкритті провадження у справі визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

13.01.2025 відповідач подала відзив на позов, в якому вказує що 20.05.2024 між відповідачем адвокатом ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 було укладено договори про правову допомогу (копії додаються до матеріалів справи), які були з боку позивача особисто підписані власноручним підписом та надіслані на електронну адресу адвоката.

Відповідно до умов договорів, адвокат прийняла на себе наступні обов`язки. Адвокат приймає від Клієнта доручення про надання правової допомоги щодо захисту (представництва) інтересів Клієнта та юридичного супроводу під час підготовки до суду позовних заяв: про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів та додаткових витрат на утримання дитини - сина ОСОБА_4 та про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості за нотаріальним договором про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину, укладеному 20.08.2014, а також розгляду справ судом першої інстанції в режимі онлайн у відповідності до ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» за допомогою засобів електронних інформаційно-телекомунікаційних систем, засобів електронного зв`язку, з використанням ЄЦП у відповідності до норм ЗУ «Про електронні довірчі послуги». (витяг з договору про правову допомогу).

Згідно роз`яснення щодо отримання адвокатом від клієнта згоди на укладання договору про правову допомогу, затвердженого Рішенням НААУ № 56 від 12.12.2019 року, Статтею 27 Закону визначено, що договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Позивач надала у письмовій формі, шляхом накладання свого власноручного підпису, згоду на укладання між нею та адвокатом ОСОБА_2 угод про правову допомогу від 20.05.2024. Дані угоди буди надіслані в електронному вигляді на адресу адвоката. З боку адвоката ці угоди були підписані за допомогою ЕЦП у відповідності до норм ЗУ «Про електронні довірчі послуги», про що зазначено в самому тексті угод.

Крім того, згоду на укладання договорів про правову допомогу, позивач ОСОБА_1 підтвердила особисто у електронній переписці з адвокатом (скріншоти переписки додаються).

На виконання умов договору, в рахунок оплати послуг адвоката, 21.05.2024 позивачем було перераховано на вказаний адвокатом рахунок, відкритий на ім`я адвоката грошові кошти у розмірі 19 000 гривень.

Таким чином, між сторонами виникли договірні правовідносини, що врегульовані ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Звертає увагу суду, що відповідачем грошові кошти отримані на підставі договору про правову допомогу, в рахунок сплати адвокатського гонорару, що виключає застосування до даних правовідносин норм ст. 1212 ЦК України.

12.06.2024 адвокатом ОСОБА_2 було отримано від клієнта ОСОБА_1 повідомлення про розірвання угод про надання правової допомоги від 20.05.2024 року.

Після отримання цього повідомлення, адвокатом було надіслано на адресу позивача звіт про виконану роботу та відповідні розрахунки, проведені позивачем в рамках виконання угоди. (копія звіту додаюється до відзиву).

Відповідач у додатках до відзиву надає копії: угоди про надання правової допомоги від 20.05.2024, звіт про виконану роботу, скріншоти переписки клієнта з адвокатом, докази відправки відзиву позивачу, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 25-36).

Відповідач повністю заперечує проти задоволення позову, вважає його безпідставним, таким, що містить неправдиву інформацію та таким, що не ґрунтується на жодному доказі.

Представником позивача 16.01.2025 подано відповідь на відзив, в якому остання вказує, що між сторонами укладено два договори про надання правничої допомоги. Згідно зазначених договорів, відповідач взяла на себе зобов`язання щодо повного супроводу двох справ, враховуючи судові засідання у кожній з них в судах першої інстанції. Проте ані підготовлених матеріалів, ані складених позовних заяв відповідачем не надано, як і доказів, які підтверджують відкриття провадження у справах та участі у судових засіданнях, жодних дій, спрямованих на виконання зобов`язань адвокатом не виконано.

Так як повертати грошові кошти за будь-яких обставин відповідач відмовилась - надала до суду звіт виконаних робіт, що не відповідає дійсним обставинам, з огляду на наступне: згідно наданих відповідачем договорів про надання правничої допомоги погодинна оплата не передбачена; за онлайн консультацію та переписку з клієнтом - позивачем сплачено ще до укладення договорів суму у розмірі 1 000 гривень, що підтверджується випискою яка додається до відповіді на відзив; щодо проведення розрахунків суми аліментів - відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що розрахунок існує і його можна використати як доказ або хоча б посилатися на нього у позовній заяві; щодо вивчення судової практики - серед додатків, які надала відповідач до відзиву є скрін-шот, згідно якого вбачається, що судова практика вивчена відповідачем ще 17.05.2024, тобто до дати укладення договору. Крім цього, не надано жодних доказів яка саме практика вивчалась, які судові рішення відповідачем взято до уваги, тощо. Разом з цим, якщо для прорахунку взяти за основу наданий відповідачем звіт, можна дійти висновку, що тільки за ці три пункти відповідачем вже нараховано 19 000 гривень, це дає підстави вважати що остання не мала на меті виконувати всі зобов`язання передбачені договором.

Таким чином відповідачем не надано жодних доказів на підведення виконання як договорів про надання правничої допомоги, так і будь-яких інших договір на підставі яких, позивачем були перераховані на особисту картку відповідача грошові кошти без зазначення призначення платежу.

Також звертає увагу на те, що позивачем були перераховані грошові кошти у розмірі 19 000 гривень на особисту картку відповідача, як фізичної особи, а не розрахунковий рахунок адвоката, який здійснює незалежну професійну діяльність, як це передбачено нормами чинного законодавства. Для проведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності, фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої - третьої груп не можуть використовувати поточні рахунки фізичних осіб, що відкриваються ними для власних потреб.

З наданих доказів вбачається, що грошові кошти перераховані позивачем на особисту картку відповідача, без призначення платежу спростовує той факт, що між сторонами виникли договірні правовідносини, що регулюються ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», від так гроші вважаються безпідставно набутими і підлягають поверненню.

Вказує, що грошові кошти у розмірі 19 000 гривень без наявності правових підстав були перераховані відповідачу на особисту банківську картку (без зазначення призначення платежу), це є доказом того, що перераховані позивачем кошти є безпідставно отриманими відповідачем.

У додатках до відповіді на відзив представником позивача додано копію квитанції № АЕН6-А7МА-797Е-8Х8В від 15.05.2024, з якої вбачається, що з картки ОСОБА_1 15.05.2024 було перераховано 1 000 гривень на іншу картку без імені власника із зазначенням лише номеру картки (а.с. 42).

У запереченнях проти відповіді на відзив 20.01.2025 ОСОБА_2 зазаначила, що позивач підтвердила у своєму позові, що вона звернулась до відповідача, як до спеціального суб`єкту права, як до адвоката з метою отримання правничої допомоги. Крім того, сама позивач вказала, що грошові кошти були сплачені в рахунок оплати послуг адвоката.

Тобто сторонами не заперечується той факт, що між ними виниклі правовідносини, як між адвокатом та клієнтом в сфері надання правової допомоги.

Як зазначалось у відзиві, 20.05.2024 року, між сторонами було укладено договір про надання правової допомоги. Правовідносини між адвокатом та клієнтом регулюються спеціальними законами - ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правилами адвокатської етики.

На підтвердження отримання коштів від позивача, адвокатом було надіслано в електронному вигляді квитанцію від 21.05.2024 року, скріпленою печаткою. Також про це свідчить переписка адвоката з клієнтом (скріншоти надані до відзиву) .

Статтею 30 Закону «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

ВС вказав, що аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Зазаначає, що доводи позивача щодо набуття адвокатом коштів без достатньої правової підстави є надуманими, таким що не відповідають дійсним обставинам справи та правовідносинам, що виниклі між сторонами. Представником позивача - адвокатом Бібік О.М. не вірно ораний спосіб захисту цивільних прав позивача. Факт порушення прав позивача з боку адвоката відсутній, оскільки нею самостійно було обрано адвоката для отримання правової допомоги, добровільно укладена угода про правову допомогу, в рахунок її виконання було сплачено грошові кошти на вказаний адвокатом рахунок, що не заперечується стороною позивача. Тобто дані правовідносини унеможливлюють застосування до них норми ст. 1212 ЦК України.

Просила у задоволенні позову ОСОБА_1 до адвоката ОСОБА_2 про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави - відмовити.

В додатках надала копію квитанції б/н від 21.05.2024 про отримання адвокатом від коштів від позивача у розмірі 19 000 гривень на підставі договору про надання правової допомоги від 20.05.2024 (а.с. 48).

Представник позивача у додаткових поясненнях від 22.01.2022 вказала, що з тексту заперечення вбачається, що відповідач є адвокатом та діє як самозайнята особа.

Так як відповідач отримала гроші кошти на свою картку для власних потреб (як фізична особа, без правових підстав та призначення платежу), чим порушила Інструкцію про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, яка затверджена Постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 162.

Відповідно до п. 20 Інструкції законодавцем встановлена заборона щодо використання поточних рахунків фізичних осіб, що відкриваються для власних потреб, для проведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької та незалежної професійної діяльності. За поточними рахунками в національній валюті фізичних осіб - резидентів здійснюються всі види розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України, які не пов`язані із здійсненням підприємницької та незалежної професійної діяльності.

Крім цього, надана відповідачем до суду квитанція про прийняття грошових коштів свідчить про те, що адвокат взяла у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 19 000 готівкою. Відтак перераховані позивачем на особисту картку відповідача (без призначення платежу для власних коштів) грошові кошти у розмірі 19 000 гривень є помилково зарахованими і підлягають поверненню. Докази відправлення квитанції позивачу відповідачем в матеріалах відсутні.

З-поміж іншого, надана відповідачем квитанція не відповідає бланкам строгої звітності, що затверджені Постановою Національного банку України від 29.12.2017 №148 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» (Додаток 2 до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (пункт 25 розділу III) Типова форма N КО-1).

Більше того, задля доведення отримання адвокатом готівки від ОСОБА_1 окрім прибуткових касових ордерів мала бути надано належні документи про оприбутковування готівки, що надійшла до каси адвоката самозайнятої особи на відповідну суму, на виконання порядку приймання готівки, визначеному п. 11 Постановою Національного банку України від 29.12.2017 №148 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні».

Вказує, що єдине на що посилається позивач у своїй позовній заяві - грошові кошти у розмірі 19 000 гривень перераховані на особисту карту відповідача, не як адвокату, який за словами позивача є самозайнятою особою, а як фізичній особі. Тож, враховуючи, що використання поточних рахунків фізичних осіб для проведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької та незалежної професійної діяльності заборонено, від так у відповідача не було законних підстав їх набути.

Стверджує, що представником позивача, адвокатом О.М. Бібік, був обраний вірний спосіб захисту цивільних прав позивача, щодо захисту прав у розрізі невиконання умов договору, повернення готівки, про які відповідач посилається у квитанції, і яку відповідач отримала на підставі Договору про надання правової допомоги, ухилення від сплати податків,законності адвокатської діяльності, буде вирішуватися в інший, передбачений чинним законодавством спосіб.

На підставі вищевикладеного, присить позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти у розмірі 19 000 (дев`ятнадцять тисяч) гривень.

Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно п.п. 4 та 5 частини третьої статті 2 ЦПК України основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність.

Відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 19 000 гривень в порядку вимог ст. 1212 ЦК України як безпідставно набутого майна.

Посилається на те, що мала нагальну потребу у складанні юридичних документів, а тому звернула увагу на рекламне оголошення ОСОБА_2 в мережі Інтернет. Зв`язавшись з відповідачкою вони обумовили, що після перерахування коштів на конкретний картковий рахунок відповідачка підготує відповідні позовні заяви разом з додатками для подальшого звернення до суду.

21.05.2024 року вона перерахувала 19 000 гривень на вказаний відповідачкою рахунок.

Однак необхідні позовні заяви відповідачкою складені не були і їй не направлені. При цьому кошти були перераховані на особистий рахунок ОСОБА_2 без зазначення призначення платежу, оскільки так вказала відповідачка. У наступному на її вимогу повернути кошти відповідачка рекомендувала їй звернутись до суду. Будь-якого договору з відповідачкою як фізичною особою укладено не було; акти про надання послуг, акти виконаних робіт, кошториси не підписувались.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1212, ч. 1 ст. 1213, ч. 1 ст. 509, ч. 1 ст. 526 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

20.05.2024 року між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договори про надання правової допомоги, які були підписані сторонами. (а.с. 29, 32, 33)

Після укладення договорів ОСОБА_1 21.05.2024 року сплатила кошти у сумі 19 000 гривень на картковий рахунок відповідачки. (а.с. 29, 30)

Саме така послідовність дій не оспорюється і позивачкою.

Отже вважати, що кошти отримані ОСОБА_2 безпідставно, - не можна.

Що стосується пояснень представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , що кошти перераховані на картковий рахунок ОСОБА_2 як фізичної особи, а не адвоката, що протирічить вимогам абзацу третього п. 24 розділу I Інструкції про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, затвердженою Постановою правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 162, де зазначено, що фізична особа відкриває окремі рахунки для здійснення підприємницької, незалежної професійної діяльності, то суд виходить з наступного.

Перерахування коштів на власний рахунок як фізичної особи, а не на рахунок, відкритий для проведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької та незалежної професійної діяльності ніяким чином не порушує права ОСОБА_1 .

Відповідачкою підтверджено факт отримання коштів саме для виконання умов договору про надання юридичних послуг та 21.05 2024 року, тобто в день перерахування коштів офрмлено відповідну квитанцію. (а.с. 48)

Позивачка не заперечує, що кошти ОСОБА_2 перераховувала саме як спеціалісту у галузі права, оскільки потребувала юридичної допомоги.

Відповідачка зазначає, що умови договору вона виконувала, але 12.06.2024 року позивачка повідомила її про розірвання договору.

ОСОБА_2 направлено ОСОБА_1 звіт щодо виконання умов договору з зазначенням витраченого часу та орієнтовного розрахунку вартості. (зв. бік а.с. 36)

Представник позивача не погоджується з таким звітом.

За таких обставин суд вважає, що між сторонами існує спір щодо виконання умов договору, що не є предметом розгляду даної справи.

Підстав для задоволення позову та стягнення коштів як безпідставно набутого майна у відповідності до вимог ст. 1212 ЦК України не вбачається.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 1212, 1213 ЦК України, ст.ст. 12-13, 76-83, 133, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , (e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Суддя В. С. Овсянніков