Справа № 145/2238/24
Провадження № 2/145/311/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2025 р. селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Патраманського І.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Кушко А.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Борсків Тиврівського району Вінницької області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

до

Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області місцезнаходження: вул. Соборна, 64, м. Гнівань Вінницького району Вінницької області,

про визнання права власності в порядку спадкування за законом та про встановлення факту, що має юридичне значення

ВСТАНОВИІВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_2 в с. Борсків Вінницького району (раніше Тиврівського району) Вінницької області.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої також входить право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що належала померлій, як голові робочого двору, що підтверджується виписками з погосподарських книг (оригінали у відповідача). Однак, за життя мати ОСОБА_2 не зареєструвала своє право власності належним чином та не отримала правовстановлюючі документи на даний житловий будинок, а тому вона не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі. Спадкоємицею першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, є вона донька померлої ОСОБА_1 . Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_2 , які прийняли спадщину - відсутні.

Спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_2 , прийняла лише вона, донька померлої ОСОБА_1 , так як на момент смерті матері постійно проживала з нею за однією адресою: в АДРЕСА_1 , а тому згідно норм ст. 1268 ч. 3 ЦК України фактично прийняла спадщину.

Для того, щоб вирішити спір в досудовому порядку вона зверталася до Вінницької районної державної нотаріальної контори, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії Вінницької районної державної нотаріальної контори від 06 грудня 2024 року за № 2369/02-31, тобто досудове врегулювання спору не дало бажаних результатів, а тому вона вимушена звернутися з даним позовом до суду.

Просить: 1) встановити факт, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_2 , 1927 року народження, разом з нею постійно проживала з 2000 року за однією адресою: АДРЕСА_1 донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 2) визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку під літерою «А»; прибудови під літерою «а»; прибудови під літерою «а1»; сараю під літерою «Б»; сараю під літерою «В»; погребу «п/В»; бані під номером «Г»; убиральні під літерою «Д».

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 27.12.2024 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.01.2025 задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_3 про витребування доказів.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 20.02.2025 закрито підготовче провадження та дану цивільну справу призначено до розгляду по суті.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник Галіцина В.В. не з`явилися, продату, час та місце судового засідання повідомлені в установленому законом порядку. ОСОБА_3 подала до суду заяву, в якій просить позов ОСОБА_1 до Гніванської міської ради розглядати у її та позивачки відсутності, без технічної фіксації. Позов підтримують повністю та просять його задоволити.

Представник відповідача Гніванської міської ради в судове засідання не з`явився, продату, час та місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку. Подав до суду клопотання, в якому просить справу розглянути у відсутності представника міської ради. Позовну заяву підтримують в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так, судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Борсків Тиврівського району Вінницької області померла ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що належав померлій, як голові робочого двору, що підтверджується виписками з господарських книг (а.с.22, 23).

За життя ОСОБА_2 своїм майном не розпорядилася.

Згідно відповіді завідувача Вінницької районної державної нотаріальної контори Вінницької області Березовської Л.М. № 18/235/01-16 від 11.02.2025 відповідно до Спадкового реєстру спадкоємці померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 до нотаріальних контор та приватних нотаріусів по питанню відкриття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилась (а..с. 55).

Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла її донька ОСОБА_1 , так як на момент смерті матері постійно проживала з нею за однією адресою: в АДРЕСА_1 .

Факт того, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з нею постійно проживала з 2000 року за однією адресою: АДРЕСА_1 її донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стверджується:

- довідкою, виданою старостою Ворошилівського старостинського округу Гніванської міської ради Вінницької області від 26.10.2023 року за № 209, згідно якої, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на день смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За вищевказаною адресою, на день смерті ОСОБА_2 , проживала ОСОБА_1 , 1948 року народження (а.с.19);

- Актом Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області від 17.10.2023 про обстеження матеріально-побутових умов проживання, згідно якого ОСОБА_1 дійсно проживала в АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , 1927 року народження, та здійснювала догляд за нею до її смерті в 2006 році, після чого залишилася жити та користуватися будинком по АДРЕСА_2 . На даний час ОСОБА_1 проживає за цією адресою (а.с. 20, 21);

- копією квитанцій про сплату ОСОБА_1 земельного податку по Ворошилівській сільській раді (а.с.28-31);

- копією квитанції про сплату за електроенергію по АДРЕСА_1 (а.с.32);

- копією пенсійного посвідчення ОСОБА_2 (а.с.33).

Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами ФОП ОСОБА_4 від 027.11.2024, житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , складається з житлового будинку 1905 року забудови, позначеного літерою „А", з прибудовою „а", загальною площею (підрахованою за формулами розрахунку площі) 68,7 кв. м., житловою площею 31,8,6 кв. м., допоміжною (підсобною) площею 36,9,6 кв. м., прибудови "а1", сараю "Б", сараю "В", погрібу "п/В", бані "Г", убиральні "Д" (а.с.10-15).

Згідно звіту ГК 1214 про незалежну оцінку земельних поліпшень від 12.12.2024 ФОП ОСОБА_5 , що розташовані га земельній ділянці АДРЕСА_1 , ринкова вартість об`єкта оцінки без урахування ПДВ становить: 114 042 грн. (а.с.16-17).

Згідно записів з погосподарської книги № 8 Гніванської міської ради № 233 відповідно до записів в погосподарській книзі за 1996-2000 роки, особовий рахунок № НОМЕР_3 та відповідно до записів в погосподарській книзі за 2001-2005 роки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рахується головою робітничого двору (а.с. 22-23).

Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Вінницької області Каблучко Ю. В. від 06.12.2024 № 2369/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , так як відсутнє рішення суду про встановлення факту постійного проживання на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 разом з нею за однією адресою спадкоємиці ОСОБА_1 , а також з відсутністю належного правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності ОСОБА_2 на спадкове майно, а також право власності не зареєстроване згідно законодавства (а.с. 34).

Зазначена обставина і стала підставою для звернення позивачки до суду за захистом її невизнаного права.

Дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1218 ЦК України до спадщини входять всі права та обов`язки спадкодавця, які не припиняються з настанням його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі статтею 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Згідно зі статтею 100 Цивільного кодексу УРСР, який був чинним до 01.01.2003, в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України "Про власність", застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Зазначене домоволодіння належало до суспільної групи «колгоспний двір».

Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII був введений в дію Закон України «Про власність».

Станом на 15 квітня 1991 року (до набрання чинності Законом України "Про власність") головою цього колгоспного двору являлась ОСОБА_2 , що підтверджується відповідними виписками з погосподарських книг.

За змістом частини 4 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини 1 статті Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до приписів статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

За змістом статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво проправо на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відтак, ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом майна померлої ОСОБА_2 не може бути позбавлена права власності на спадкове майно через відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно, яке збудоване до набрання чинності Законом України "Про власність".

Суд зазначає, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту прав, який може бути застосований судом в разі відсутності умов для оформлення відповідних прав в нотаріальному порядку.

В даному випадку позивачка отримала відмову нотаріуса в оформленні права власності на частку житлового будинку в порядку спадкування за законом, оскільки право власності на нерухоме майно не виникало. Отже, у позивачки відсутня можливість оформити своє право власності на спірний будинок в нотаріальному порядку.

Враховуючи вищевикладені обставини, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину не позбавляє позивачку права на спадкове майно.

Суд зауважує, що позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті своєї матері. При цьому, позивачка спірний будинок фактично прийняла у спадщину в повному обсязі, оскільки на момент смерті матері постійно проживала з нею.

В свою чергу, за час свого життя в 1990 році ОСОБА_2 , відповідно до норм Цивільного кодексу УРСР та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, набула право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . За змістом зазначених в цьому абзаці нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно, за позивачкою ОСОБА_1 має бути визнано право власності на будинок як за єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері ОСОБА_2 , яка за час свого життя набула право власності на спірний будинок, проте, оформити це право позивачка в нотаріальному порядку не може, оскільки у неї відсутні документи, які підтверджують державну реєстрацію права власності на спірний будинок.

Підводячи підсумок суд вважає, що існують законні та достатні підстави для захисту прав позивачки в судовому порядку шляхом задоволення позовних вимог про визнання права власності на спірний будинок та встановлення факту постійного проживання із матір`ю на момент її смерті.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі суд враховує, що хоча суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, проте цей спір виник не з вини відповідача. Тобто, відповідач не вчиняв дій або бездіяльності, які мали наслідком виникнення цього спору, а набув статусу відповідача в силу норм Цивільного кодексу України. Таким чином, стягнення з відповідача судових витрат буде несправедливим та нерозумним, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне не стягувати ці витрати з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 2, 3, 5- 13, 76-81, 89, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. 1216, 1218, 1220, 1221, 1222, 1225, 1258, 1261, 1267, 1268 , 1270, 1271 ЦК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Гніванської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом та встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити повністю.

Встановити факт, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з нею постійно проживала з 2000 року за однією адресою: АДРЕСА_1 її донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 право власності на :

цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку під літерою «А»; прибудови під літерою «а»; прибудови під літерою «а1»; сараю під літерою «Б»; сараю під літерою «В»; погребу під літерою «п/В»; бані під літерою «Г»; убиральні під літерою «Д».

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12 березня 2025 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Борсків Тиврівського району Вінницької області, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: Гніванська міська рада Вінницького району Вінницької області місцезнаходження: вул. Соборна, 64, м. Гнівань Вінницького району Вінницької області,

Суддя Патраманський І. І.