КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2381/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Верланова С.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 липня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Зуєвич Л.Л.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Вимоги позову мотивує тим, що позивач є захисником у кримінальному провадженні №0000046 від 02 лютого 2019 року підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 111 КК України, колишнього начальника Генерального штабу Збройних Сил України генерал-полковника ОСОБА_3 .

В ході ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування установлено, що Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України проведено ряд судових експертиз в межах кримінального провадження.

У відповідь на адвокатський запит Міністерство юстиції України листом №62680/71255-33-21/18 від 09 серпня 2021 року надіслало засвідчену копію запитуваного позивачем листа КНДІСЕ від 21 липня 2021 року № 07/01-08/9397-21. Ознайомившись із змістом вказаного листа, позивач виявив інформацію відносно себе наступного змісту: "маємо також зазначити, що фахівцями КНДІСЕ на даний час проводиться експертиза у кримінальному провадженні, в межах якого пред`явлена підозра у вчиненні особливо тяжкого правопорушення вже особисто ОСОБА_4 …".

Позивач вказує, що викладена інформація у листі КНДІСЕ від 21 липня 2021 року №07/01-08/9397-21, що адресована Міністерству юстиції України стосовно того, що начебто ОСОБА_1 пред`явлено підозру у вчиненні особливо тяжкого правопорушення, є абсолютно недостовірною, негативною, такою, що порушує права, свободи, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію останнього, оскільки використана фраза створює враження причетності позивача до протиправної діяльності.

Використання у листі від 21 липня 2021 року вказаних тверджень стосовно позивача свідчить про те, що нібито стосовно позивача зареєстровано кримінальне провадження за ознаками вчинення особливо тяжкого злочину та проводиться досудове розслідування і позивач начебто має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Щодо позивача не здійснюється жодного досудового розслідування, повідомлення про підозру йому ніколи не пред`являлося, а у кримінальному провадженні №0000384 він має лише процесуальний статус свідка. Відтак, поширена відповідачами інформація про нібито пред`явлення йому ( ОСОБА_1 ) підозри у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення не відповідає дійсності, є недостовірною, хибною, у зв`язку з чим підлягає спростуванню.

Зазначає, що поширена відповідачами інформація не містить алегорій, сатири, гіпербол, тощо, вона не є припущенням чи критикою позивача, її можна перевірити на достовірність, відтак така не є оціночним судженням.

Розповсюдження КНІДСЕ неправдивої, образливої та недостовірної інформації про позивача серед посадових осіб Міністерства юстиції України принизила честь, гідність та ділову репутацію позивача, а також спричинило погіршення його психофізіологічного стану, завдали значних душевних страждань, спричинили постійний стрес та напруження, необхідність відстоювання своєї правової позиції, додаткових зусиль та часу на спростування недостовірних відомостей та переживань за свою подальшу професійну діяльність як адвоката та поважної людини.

Вказує, що хвилювання і зміни організації життя мають безпосередній причинно-наслідковий зв`язок, оскільки оскаржувана інформація порушує особисті немайнові права позивача, а також спричинила значних моральних страждань, позивач просить суд зобов`язати відповідачів відшкодувати моральну шкоду, розмір якої оцінює у 50 000,00 грн.

Мотивуючи наведеним, просить суд:

- визнати недостовірною, такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , інформацію, викладену в листі КНДІСЕ від 21 липня 2021 року № 07/01-08/9397-21 (зареєстрованому у Міністерстві юстиції України 22 липня 2021 року за № 63766-27-21) та адресовану Міністерству юстиції України, а саме: «...маємо також зазначити, що фахівцями КНДІСЕ на даний час проводиться експертиза у кримінальному провадженні, в межах якого пред`явлена підозра у вчиненні особливо тяжкого правопорушення вже особисто ОСОБА_5».

- зобов`язати КНДІСЕ та ОСОБА_2 повідомити Міністерство юстиції України про факт спростування судом недостовірної інформації, викладеної в листі КНДСІЕ від 21 липня 2021 року № 07/01-08/9397-21 (зареєстрованому у Міністерстві юстиції України 22 липня 2021 року за № 63766-27-21), стосовно ОСОБА_1 шляхом направлення Міністерству юстиції України відповідного листа з підписом директора КНДІСЕ та рішення суду протягом місяця з дня набрання рішенням законної сили, а також докази такого повідомлення направити позивачу;

- стягнути з КНДІСЕ та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.

- стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 23 липня 2024 року позов задоволено частково та щодо належного відповідача - Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Визнано недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, викладену в листі Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 21 липня 2021 року №07/01-08/9397-21 (зареєстрованому у Міністерстві юстиції України 22 липня 2021 року за № 63766-27-21), адресованому Міністерству юстиції України, а саме: "...маємо також зазначити, що фахівцями КНДІСЕ на даний час проводиться експертиза у кримінальному провадженні, в межах якого пред`явлена підозра у вчиненні особливо тяжкого правопорушення вже особисто ОСОБА_5".

Зобов`язано Київський науково-дослідний інститут судових експертиз повідомити Міністерство юстиції України про факт спростування судом недостовірної інформації, викладеної в листі Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 21 липня 2021 року №07/01-08/9397-21 (зареєстрованому у Міністерстві юстиції України 22 липня 2021 року за №63766-27-21), стосовно ОСОБА_1 шляхом направлення Міністерству юстиції України відповідного листа за підписом директора КНДІСЕ та рішення суду протягом місяця з дня набрання рішенням законної сили, а докази такого повідомлення направити ОСОБА_1 ..

У задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз на користь ОСОБА_1 908,00 грн судового збору та 3 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України подано апеляційну скаргу.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував того факту, що ОСОБА_1 при здійсненні діяльності, яка є предметом судових експертиз у КНДІСЕ і щодо яких КНДІСЕ надавав відповідь до Міністерства юстиції України листом від 21 липня 2021 року № 07/01-08/9397-21, у березні - квітні 2014 року був першим заступником начальника управління СБУ в Луганській області, тобто має місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, позивач був публічною особою, дії якого становлять суспільний інтерес.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував, що обраний позивачем спосіб захисту прав не може бути застосований, оскільки спірні правовідносини сторін цивільної справи №760/22980/21 виникли та мають місце у кримінальному провадженні №0000384.

Такі правовідносини не є цивільними (матеріальними), а лише кримінально-процесуальними, що потягнуло за собою невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Зазначає, що відповідно до вимог статті 4 Закону України «Про судову експертизу» незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються, зокрема, забороною під загрозою передбаченої законом відповідальності втручатися будь-кому в проведення судової експертизи. Тиск на експерта та втручання проявляється в поданні даного позову до судового експерта та експертної установи, що може мати наслідком внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за статтею 343 Кримінального кодексу України

Отже, розгляд вимог, які стосуються порядку опрацювання інформації, шо надається експертною установою щодо певної експертизи у межах кримінального провадження, окремо в межах цивільного судочинства в позовному провадженні в іншій справі є неможливим.

Звертаючись до Міністерства юстиції України листом від 21 липня 2021 року № 07/01-08/9397-21, що в жодному разі не адресувався КНДІСЕ позивачу, КНДІСЕ реалізував своє конституційне право, акцентуючи, що «вважаємо запит ОСОБА_5 ні чим іншим, як спробою його протиправного тиску на експертну установу».

Скаржник зазначає, що йому невідомо, чому звернення КНДІСЕ до Мін`юсту було переслано Мін`юстом до особи, чиї протиправні дії оскаржувалися.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу вказує, що наявність потреби у професійній правничій допомозі була відсутня, оскільки позивач має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, отже наявність у нього знань з правових питань презюмується.

Вказує, що судом першої інстанції враховано наявність права особи на отримання професійної правничої допомоги, але не враховано, що таке право не є абсолютним, а головне - судом не враховано відсутність необхідності у позивача в реалізації такого права, тому відповідно не було враховано практику ЄСПЛ та не було належним чином зменшено розмір витрат на правничу допомогу позивачу.

Просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, встановивши їх у розмірі 0,00 гривень.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 липня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 судові витрати.

13 січня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Ус М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на апеляційну скаргу.

Посилається не необґрунтованість та безпідставність апеляційної скарги.

Вказує, що відповідач в апеляційній скарзі не заперечує факту розповсюдження стосовно позивача інформації, що не відповідає дійсності.

Стверджуючи про те, що позивач у березні-квітні 2014 року, будучи першим заступником начальника Управління Служби безпеки України в Луганській області, нібито був публічною особою, скаржник не вказує положень нормативно-правового акту, на підставі якого зроблено такий висновок.

Звертає увагу, що відповідно до статті 15 Закону України "Про Службу безпеки України" начальники регіональних органів - обласних управлінь Служби безпеки України призначаються на посади за поданням Голови СБУ та звільняються з посад Президентом України.

Проте, позивач був призначений на посаду першого заступника начальника УСБУ в Луганській області наказом Голови СБУ і не був керівником цього управління. Відтак, позивач відповідно до вимог законодавства України не був публічною особою.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що обраний позивачем спосіб захисту не може бути застосований, оскільки спірні правовідносини виникли та мають місце у кримінальному провадженні №0000384, вказує, що спірні правовідносини між позивачем та відповідачами в дійсності виникли поза межами кримінального провадження №0000384, а саме під час представництва позивачем, як адвокатом, інтересів громадянина України ОСОБА_3 в Міністерстві юстиції України у вигляді направлення адвокатських запитів та отримання відповідей на них.

Вказує, що в адвокатських запитах до Міністерства юстиції України позивач взагалі не згадував кримінальне провадження №0000384, тобто у відповідачів не було жодних підстав згадувати це кримінальне провадження при підготовці листа Мін`юсту.

Таким чином, відповідачі з метою дискредитації позивача, як адвоката, перед Мін`юстом поширили у листі від 21 липня 2021 року № 07/01-08/9397-21 завідомо недостовірну інформацію стосовно позивача про нібито повідомлення йому про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину без посилання на конкретний номер кримінального провадження з ЄРДР.

Правовий зв`язок конкретної особи з досудовим розслідуванням можливий лише шляхом наділення її (або набуття нею) конкретним процесуальним статусом, передбаченим КПК України.

Зазначає, що жодних доказів існування станом на 21 липня 2021 року правовідносин між відповідачами та позивачем у кримінальному провадженні №0000384, у тому числі доказів проведення КНДІСЕ судової експертизи у кримінальному провадженні №0000384, відповідачами не надано. Також відповідачами не надано доказів, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000384 здійснювалося за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 111 КК України, і в ньому дослідженню підлягали обставини вчинення державної зради позивачем.

Стверджує, що спірні правовідносини потрібно розглядати саме в межах цивільного судочинства, оскільки поширення недостовірної інформації стосовно позивача відбулося:

- поза межами кримінального провадження №0000384 і не стосувалося обставин даного кримінального провадження, оскільки вчинення державної зради позивачем не було предметом цього досудового розслідування;

- під час представництва позивачем інтересів громадянина України ОСОБА_3 , тобто поза межами кримінального провадження №0000384;

- особою, яка не є працівником правоохоронного органу та не має повноважень щодо вручення підозри.

Вказує, що інформація щодо позивача, викладена відповідачем у листі від 21 липня 2021 року №07/01-08/9397-21, є фактичними твердженнями, оскільки містить посилання на обставини, які можна перевірити.

Факт того, що позивач є юристом, не скасовує того, що він, як фізична особа та громадянин, має передбачене законодавством право на залучення інших адвокатів для представництва та захисту своїх прав та інтересів. Зокрема, чинним законодавством України не передбачено такої заборони.

Відтак, доводи скаржника про наявність підстав для зменшення витрат на професійну правничу допомогу є безпідставними.

Звертає увагу, що матеріали справи містять належні та допустимі докази понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Мотивуючи наведеним, просить суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.

В судовому засіданні представник відповідача Київського науково-дослідного інституту судових експертиз - адвокат Терещенко Т.М. доводи апеляційної скарги підтримав, просив суд її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомляв.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника, позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції вказав, що оскаржувана позивачем інформація поширена службовою особою юридичної особи публічного права (директором КНДІСЕ) та адресована Міністерству юстиції України, а тому зазначена інформація є службовою в силу пункту 1 частини 1 статті 9 Закону України "Про службову інформацію", що не заперечується і відповідачем. Службовій інформації не притаманний характер оціночних суджень.

Суд вказав, що відповідачем не надано жодного доказу щодо правдивості інформації, викладеної в листі КНДІСЕ від 21 липня 2021 року № 07/01-08/9397-21, яку просить спростувати позивач.

Ухвалюючи про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції вказав на врахування клопотання відповідача про зменшення цих витрат, а також критерії співмірності та пропорційності, зменшивши розмір витрат до 3000 гривень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

27 червня 2021 року та 05 липня 2021 року ОСОБА_1 , як захисником у кримінальному провадженні №0000046 від 02 лютого 2019 року підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 111 КК України, колишнього начальника Генерального штабу Збройних Сил України генерал-полковника ОСОБА_3 , Міністерству юстиції України направлено адвокатські запити (том 1 а.с. 23-36).

У відповідь на адвокатський запит Міністерством юстиції України надано відповідь №39343/51069-33-21/18 від 23 липня 2021 року (том 1 а.с. 37-41).

30 липня 2021 року ОСОБА_1 як захисником ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України направлено адвокатський запит №202/30 щодо надання засвідченої копії листа Київського науково-дослідного інституту судових експертиз до Міністерства юстиції України від 21 липня 2021 року №07/01-08/9321-21 (том 1 а.с. 42-44).

У відповідь на адвокатський запит Міністерством юстиції України надано копію листа Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 21 липня 2021 року №07/01-08/9327-21 (том 1 а.с. 45-47).

Із даних листа КНДІСЕ від 21 липня 2021 року № 07/01-08/9397-21 за підписом директора - ОСОБА_2 , адресованого Міністерству юстиції України, убачається, що такий містить таку інформацію: "Маємо також зазначити, що фахівцями КНДІСЕ на даний час проводиться експертиза у кримінальному провадженні, в межах якого пред`явлена підозра у вчиненні особливо тяжкого правопорушення вже особисто ОСОБА_4 . Враховуючи вище наведене, вважаємо запит ОСОБА_5 нічим іншим, як спробою його протиправного тиску на експертну установу".

Згідно даних листа Офісу Генарального прокурора №25/3-1373 вих-21 від 19 серпня 2021 року убачається, що станом на 18 серпня 2021 року у реєстру кримінальних проваджень не установлено даних про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності як підозрюваного (том 1 а.с. 48).

Згідно даних листа ДБР від 18 серпня 2021 року убачається, що повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_1 кримінального правопорушення під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000384, не складалось та не оголошувалось (том 1 а.с. 49).

З листа Офісу генерального прокурора №11/1/1-26196-14 від 13 серпня 2020 року убачається, що у кримінальному провадженні №0000384 стороною обвинувачення не обмежувались права та інтереси ОСОБА_1 . З огляду на вимоги Кримінального процесуального кодексу України, а також проведені процесуальні слідчі (розшукові) дії, прийняті процесуальні рішення, ОСОБА_1 не набув статусу підозрюваного, потерпілого чи особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування (том 1 а.с. 50-51).

Згідно даних відповіді Головного слідчого управління фінансових розслідувань ДФС від 18 серпня 2021 року убачається, що згідно даних ЄРДР кримінальні провадження у яких вказана у запиті особа, зазначена як правопорушник, заявник або потерпілий, станом на 18 серпня 2021 року не обліковані за слідчими підрозділами органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства (том 1 а.с. 52).

Із змісту ухвали Печерського районного суду міста Києва від 11 січня 2020 року у справі № 757/56/20-к убачається, що на дату постановлення ухвали позивач мав статус свідка у кримінальному провадженні 0000384 (том 1 а.с. 53-54).

Із змісту відповіді Генеральної прокуратури України від 03 липня 2019 року убачається, що позивач має статус свідка у кримінальному провадженні 0000384 від 15 квітня 2014 року (том 1 а.с. 56).

Із відповіді Генеральної прокуратури України від 01 жовтня 2019 року убачається, що позивач не є стороною кримінального провадження № 0000384 від 15 квітня 2014 року (том 1 а.с. 58).

Із змісту відповіді Служби безпеки України від 15 вересня 2021 року убачається, що за даними реєстру станом на 15 вересня 2021 року у кримінальних провадженнях, які розслідуються слідчими органів безпеки, повідомлення у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_1 не здійснювалося (том 1 а.с. 89).

Згідно статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством зокрема є: честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до частини 1 статті 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Відповідно до частини 2 статті 5 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Негативною потрібно вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, ділової репутації фізичної та юридичної особи, а також про спростування недостовірної інформації, є сукупність таких обставин як:

- поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

- поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

- поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

- поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Ураховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок і поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Судження є такою думкою, у якій при її висловлюванні дещо стверджується про предмет дійсності і яка об`єктивно є або істиною чи хибною і при цьому неодмінно однією із двох. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

Ознаками оціночного судження є відсутність у його складі посилань на фактичні обставини та відсутність можливості здійснити перевірку такого судження на предмет його відповідності дійсності.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що позивач був публічною особою, отже його дії становлять суспільний інтерес, відхиляються апеляційним судом, оскільки відсутні докази, що позивач є публічною особою, окрім того, у цій справі оспорювані висловлювання не є критикою, отже, поняття щодо межі допустимої критики не є застосовним.

Доводи апеляційної скарги в частині невірно обраного способу захисту із посиланням на те, що правовідносини сторін є кримінально-процесуальними, відхиляються апеляційним судом, оскільки правовідносини сторін у цій справі виникли у зв`язку із поширенням у листуванні інформації, яка, на думку позивача, порушує його честь, гідність та ділову репутацію, а отже є цивільними.

Судом першої інстанції правильно установлені правовідносини сторін, застосовано норма матеріального права, натомість апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції.

Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції врахував складність справи, критерії співмірності, обґрунтованості та пропорційності, та зробив правильний висновок про стягнення на відшкодування цих витрат у розмірі 3000 гривень.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що наявність потреби у професійній правничій допомозі була відсутня з посиланням на те, що позивач має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, відхиляються апеляційним судом, оскільки наведене не позбавляє особу права на залучення адвоката для захисту його прав та інтересів.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду першої інстанції, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 11 березня 2025 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді С.М. Верланов

В.В. Соколова