ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/25281/24

Провадження № 22-ц/820/543/25

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2024 року, суддя Дем`янов Ю.М., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У вересні 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №200502800 від 13.04.2016 року у загальному розмірі 48502,06 грн., а також судовий збір та понесені витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування позову зазначило, що 13.04.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 200502800, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 11715,74 грн. із встановленим строком користування з 13.04.2016 року по 13.04.2017 року. Позичальник зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

20.07.2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071, проведеного 15.06.2020 року.

Відповідач зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 08.08.2024 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становив 32463,70 грн., з яких 10739,20 грн. заборгованість за кредитом; 21724,50 грн. заборгованість за відсотками.

Оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язання, йому нараховано також 3% річних, що становить 2925,68 грн., інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань в сумі 13112,68 грн.

Заочним рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.11.2024 року в задоволенні позову відмовлено.

В мотивувальній частині рішення суд зауважив, що позивачем не доведено обставин щодо порушення його права у вказаних правовідносинах із ОСОБА_1 , а саме, не доведено факту надання відповідачу кредитних коштів за договором №200502800 від 13.04.2016 року, наявності та розміру заборгованості останнього перед первісним кредитором, переходу права вимоги за указаним кредитним договором до ТОВ «Діджи Фінанс».

В апеляційній скарзі ТОВ «Діджи Фінанс» просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апелянт зазначив, що ним було надано до суду виписки по рахунку відповідача, однак суд не надав їм належної правової оцінки. Товариством також було надано до суду докази щодо переходу права вимоги за кредитним договором до нього, зокрема, реєстр кредитних договорів та витяг з нього, яким судом також не було надано належної правової оцінки.

Розгляд справи проведено судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 13.04.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 , шляхом підписання власноручним підписом заяви (оферти), укладено кредитний договір №200502800.

Відповідно до умов вказаного кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості), банк встановив позичальнику кредитний ліміт в розмірі 11715,74 грн. із встановленим строком користування з 13.04.2016 року по 13.04.2017 року, застосуванням відсоткової ставки у розмірі 3,99% з першого місяця строку дії договору та до закінчення строку його дії, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. договору банк повинен відкрити позичальнику рахунок, який буде використовуватися в рамках договору та надати кредит в обумовленій договором сумі.

Як вбачається зі змісту заяви грошові кошти перераховуються позичальнику на відкритий йому рахунок у банку (п. 3.2. заяви).

До кредитного договору позичальником погоджено та підписано власноручним підписом довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від 15.04.2016 року із аналогічними договору умовами (п. 3. довідки).

20.07.2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором, укладеним із позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору №7_БМ про відступлення права вимоги від 20.07.2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071, проведеного 15.06.2020 року.

Згідно з витягом з реєстру боржників до вказаного договору про відступлення права вимоги від 20.07.2020 року, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до боржника за кредитним договором №200502800 в сумі 32463,70 грн., з яких 10739,20 грн. заборгованість за кредитом, 21724,50 грн. заборгованість за відсотками.

Відповідно до розрахунку позивача, розмір 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку із невчасним погашенням боргу в сумі 32463,70 грн. становить 2925,68 грн. та 13112,68 грн., відповідно.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Ч. 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування в цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» 13.04.2016 року укладено кредитний договір №200502800, відповідно до умов якого позичальник ОСОБА_1 отримує кредит в сумі 11715,74 грн. шляхом перерахування коштів на банківський рахунок, відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

У постанові від 30.01.2018 року у справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Також, за приписами п.п. 3, 6 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розміру, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (постанова Верховного Суду від 25.05.2021 року у справі №554/4300/16-ц).

Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є саме первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Розрахунок заборгованості не є достатнім доказом її наявності у розмірі, зазначеному у розрахунку та не підтверджує здійснення відповідачем фінансових операцій.

Такий висновок також узгоджується з постановами Верховного Суду від 30.01.2018 року у справі №161/16891/15, від 17.12.2021 року у справі №278/2177/15-ц.

Як вбачається зі змісту заяви від 13.04.2016 року №200502800, ОСОБА_1 погодив з ПАТ «Банк Михайлівський» перерахування йому кредитних коштів на відкритий у банку рахунок (п.1.2., п. 3.2. заяви).

Колегія суддів враховує, що у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Разом з тим, позивачем не було надано жодного первинного документу або іншого документу, в тому числі платіжної інструкції, довідки про перерахування коштів за допомогою електронних платіжних систем, іншого документу, який би підтвердив, що відповідачу було перераховано грошові кошти в розмірі, які передбачені договором кредиту, а він, відповідно, ці кошти отримав.

Позивач в суді не заявляв клопотання про витребування доказів, зокрема, інформації щодо належності відповідачу карткового рахунку в ПАТ «Банк Михайлівський» та витребування виписки з банківської установи щодо надходження відповідних коштів.

Посилання в апеляційній скарзі на наявність у справі виписки по рахунку відповідача, сформованої ФГВФО, не підтверджено матеріалами справи.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» залишити без задоволення.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С.Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова