Номер провадження: 22-ц/813/2286/25
Справа № 523/4956/24
Головуючий у першій інстанції Середа І.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Погорєлової С.О., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2024 року по справі за скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на дії/рішення державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до Суворовського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії державного виконавця у виконавчому провадженні № 52506265, відкритому на підставі виконавчого листа № 523/13483/14-ц, виданого 31 жовтня 2014 року Суворовським районним судом м. Одеси, в якій просив скасувати постанову головного державного виконавця від 19 липня 2019 року про закінчення виконавчого провадження та зобов`язати його поновити.

В обґрунтування скарги банк зазначив, що за рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 07 жовтня 2014 року у справі № 523/13483/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АБ «Укргазбанк» борг за договором кредиту у загальному розмірі 174112,87 грн., в тому числі борг за кредитом 11323,58 доларів США, за процентами 47,09 дол. США, за простроченими процентами 1652,99 доларів США, пеню за несвоєчасну сплату процентів 5236,24 грн.; та в рівних частинах судові витрати у загальному розмірі 1721,80 грн.

04 жовтня 2016 року стягувач звернувся до Суворовського ВДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження.

19 липня 2019 року головний державний виконавець Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Тріфонов О.Ю. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 523/13483/14-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскаржувана постанова вмотивована тим, що у ході проведення виконавчих дій з боржника ОСОБА_1 стягнуто частково борг у розмірі 26734,22 грн., виконавчий збір у розмірі 2764,43 грн. та витрати у розмірі 201 грн. З іншого солідарного боржника у виконавчому документі № 523/13483/14-ц ОСОБА_3 у провадженні № 52568108 стягнуто залишок боргу у розмірі 149100,45 грн., виконавчий збір у розмірі 14819,04 грн. та витрати по провадженню у розмірі 200 грн., та також закрито виконавче провадження № 52568108 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

05 лютого 2024 року за додатковим рішенням Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 523/13483/14-ц з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АБ «Укргазбанк» солідарно стягнуто борг за договором кредиту на загальну точну грошову суму в розмірі 13023,66 доларів США (еквівалент на день ухвалення рішення - 174112,87 грн.).

Проте державним виконавцем не було взято до уваги, що у виконавчому листі та при ухваленні додаткового рішення валютою стягнення є долар США, чим порушено приписи суду і інтереси стягувача, копія постанови про закінчення виконавчого провадження не була направлена стягувачу, лише повідомлено про неї у 2024 році за запитом стягувача. Копію постанови АТ «Укргазбанк» отримав лише 18 березня 2024 року, тому строк на оскарження постанови не пропущений.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2024 року скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ; суб`єкт, дії якого оскаржуються: Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на рішення державного виконавця, задоволено.

Скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №52506265 від 19.07.2019 року, винесену головним державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Тріфоновим Олександром Юрійовичем при примусовому виконанні виконавчого листа №523/13483/14-ц виданого 31.10.2014 р Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ "Укргазбанк" грошової суми у розмірі 5326,24 грн. та 13023,66 доларів США.

Зобов`язано головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)Тріфонова Олександра Юрійовича поновити виконавче провадження ВП №52506265 щодо примусового виконання виконавчого листа №523/13483/14-ц виданого 31.10.2014 р Суворовським районним судом м.Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ "Укргазбанк" грошової суми у розмірі 5326,24 грн. та 13023,66 доларів США.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Главацький Юрій Анатолійович звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити заявнику у задоволенні скарги на дії/рішення державного виконавця Суворовського ВДВС у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що загальна сума перерахованих на користь ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" грошових коштів в рахунок виконавчого листа №523/13483/14-ц, виданого 31.10.2014 року Суворовським районним судом м. Одеси, в межах виконавчих проваджень № 52568108 та № 52506265 становить 175 834,67 грн. (заборгованість - 174 112,87 грн. та судові витрати 1 721,80 грн.). Таким чином, враховуючи суму стягнуту з солідарних боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , борг за виконавчим листом №.523/13483/14-Ц, виданим 31.10.2014 року Суворовським районним судом м. Одеси, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження стягнуті та перераховані в повному обсязі. В зв`язку з вищевикладеним, державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 52568108 від 12.11.2019 року на підставі п. 9 ч. 1 ст.39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Також, державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження BII № 52506265 від 19.07.2019 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Слід звернути увагу, що постанова про закінчення виконавчого провадження BII № 52506265 винесена 19.07.2019 року, проте ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся зі скаргою лише 19.03.2024 року. Таким чином, строк на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 52506265 від 19.07.2019 року становить 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Зазначає, що ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся до Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 523/13483/14-ц Суворовського районного суду м. Одеси за яким боржником с ОСОБА_1 - 04.10.2016 року, що підтверджується відповідною відміткою. 3 заявою про отримання інформації за виконавчим провадженням з примусового виконання виконавчого листа № 523/13483/14-ц Суворовського районного суду м. Одеси за яким боржником є ОСОБА_1 , ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся - 08.03.2024 року, майже через вісім років з моменту відкриття виконавчого провадження. До цього часу, ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» з будь-якими заявами на адресу Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Олесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) не звертався, інформацією з приводу примусового виконання виконавчого листа № 523/13483/14-ц Суворовського районного суду м. Одеси за яким боржником с ОСОБА_1 взагалі не цікавився. Окремо хочемо звернути увагу суду на той факт, що до моменту звернення до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця, ПАТ АБ «УКРГАЗАНК» звертався до Суворовського районного суду м. Одеси з заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Додатковим рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.02. 2024 року по справі № 323/13483/14-ц заяву ПАТ АБ «УКРГАЗВАНК» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ПАТ АБ «УКРГАЗНАК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, задоволено. Ухвалено додаткове рішення по цивільній справі за позовом ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» борг за договором кредиту на загальну точну грошову суму в розмірі 13 023 (тринадцять тисяч двадцять три) долари 66 центів США (еквівалент на день ухвалення рішення 174 112,87 грн). Таким чином, судом була чітко визначена сума, яка підлягає стягненню та вказаний еквівалент у гривні, який підлягає стягненню за виконавчим документом. Крім того, ЦПК України не передбачає повноважень для суду в порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень можливості скасування рішень державного виконавця. Відтак, ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2024 року по справі № 523/4956/24 постановлена із грубим порушенням вимог ЦПК України.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник боржника адвокат Главацький Юрій Анатолійович підтримав апеляційну скаргу, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Присутня в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник скаржника Царюк Марія Зенонівна заперечувала проти апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, які з`явилися у судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що як вбачається із рішення суду кредит отримано в доларах, заборгованість склала 13023,66 доларів США (борг за кредитом 11323,58 дол. США, за процентами 47,09 дол. США, за простроченими процентами 1652,99 дол. США), а їх еквівалент на день ухвалення рішення - 174112,87 грн.; у разі отримання в позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачено законом чи договором, повернути позикодавцеві таку саму суму грошей (суму позики), тобто таку ж суму грошових коштів в іноземній валюті, яку він отримав у позику (ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України); враховуючи встановлені обставини та вказані норми, суд дійшов висновку, що рішення суду не виконано, вимоги скарги є обґрунтованими, тому постанова про закінчення виконавчого провадження підлягає скасуванню з покладенням зобов`язання головному державному виконавцю Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфонова О.Ю. поновити виконавче провадження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 07 жовтня 2014 року у справі № 523/13483/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АБ «Укргазбанк» борг за договором кредиту у загальному розмірі 174112, 87 грн., в тому числі борг: за кредитом - 11323,58 дол. США, за процентами - 47,09 дол. США, за простроченими процентами 1652,99 дол. США, пеня за несвоєчасну сплату процентів 5236,24 грн.; та в рівних частинах судові витрати у загальному розмірі 1721,80 грн.

На виконання рішення суду 31 жовтня 2014 року Суворовський районний суд м. Одеси видав виконавчі листи № 523/13483/14-ц.

04 жовтня 2016 року АБ «Укргазбанк» звернувся до Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою про відкриття виконавчого провадження.

04 липня 2019 року до Відділу надійшла заява боржника ОСОБА_1 про закриття провадження, оскільки солідарним боржником у виконавчому документі № 523/13483/14-ц у провадженні № 52568108, яке перебуває на виконання Малиновського ВДВС м. Одеса, ОСОБА_3 стягнуто залишок боргу у розмірі 149100,45 грн., виконавчий збір у розмірі 14819,04 гри та витрати по провадженню у розмірі 200 грн., про що 24 червня 2019 року Старшим державним виконавцем Другого Малиновського ВДВС м. Одеса винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

19 липня 2019 року Головним державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Тріфоновим О.Ю. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 52506265 про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та оригінал виконавчого листа із відміткою про виконання направлено до Суворовського районного суду м. Одеси.

Оскаржувана постанова вмотивована тим, що у ході проведення виконавчих дій з боржника ОСОБА_1 було стягнуто частково борг у розмірі - 26734,22 грн, виконавчий збір у розмірі 2764,43 грн. та витрати у розмірі 201 грн.

05 лютого 2024 року за заявою АБ «Укргазбанк» Суворовський районний суд м. Одеси ухвалив додаткове рішення у справі № 523/13483/14-ц, яким визначив загальну точну грошову суму, яка підлягає солідарному стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АБ «Укргазбанк» за договором кредиту у розмірі 13023,66 дол. США (еквівалент на день ухвалення рішення 174112,87 грн.).

08 березня 2024 року АБ «Укргазбанк» звертається до Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси із заявою про надання інформації про хід виконання виконавчого листа № 523/13483/14-ц, виданого Суворовським районним судом м. Одеси, про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_1 .

У відповідь на запит Відділ надає інформацію про проведенні виконавчі дії, закриття виконавчого провадження, а також надсилає копію постанови про закриття ВП № 52506265 від 19 липня 2019 року.

Колегія суддів виходить з наступного.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Положеннями ст. 13 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 18 Закону «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Положеннями статті 99 Конституції України визначено, що грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті. У статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Такі кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення про виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті

Відповідно до ч. 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі №761/12665/14-ц (провадження №14-134цс18) викладено правовий висновок, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні, стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

У постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16 (провадження № 14- 446цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

У справі, що переглядається встановлено, що рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 07 жовтня 2014 року у справі № 523/13483/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АБ «Укргазбанк» борг за договором кредиту у загальному розмірі 174112, 87 грн., в тому числі борг: за кредитом - 11323,58 дол. США, за процентами - 47,09 дол. США, за простроченими процентами 1652,99 дол. США, пеня за несвоєчасну сплату процентів 5236,24 грн.; та в рівних частинах судові витрати у загальному розмірі 1721,80 грн.

31 жовтня 2014 року Суворовський районний суд м. Одеси видав виконавчий лист № 523/13483/14-ц, боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РПОКТП НОМЕР_1 щодо: «стягнути солідарно з ОСОБА_1 ІН НОМЕР_1 . ОСОБА_3 ІН НОМЕР_2 , на користь Публічного акціонерного товариства АБ «УКРГАЗБАПК» на рахунок НОМЕР_3 , , МФО 320478 борг за договором кредиту у загальному розмірі 174 112 (сто сімдесят чотири тисячі сто дванадцять) гривень 87 коп., в тому числі борг: по кредиту 11 323 (одинадцять тисяч триста двадцять три), 58 дол. США, по процентам 47 (сорок сім),09 дол. СПЛ, по простроченим процентам 1 652 (тисяча шістсот п`ятдесят два), 99 дол. США, пеня за несвоєчасну сплату процентів 5 326 (п`ять тисяч триста двадцять шість), 24 гри. Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 ІН НОМЕР_1 , ОСОБА_3 ІН НОМЕР_2 , на користь Публічного акціонерного товариства АБ «УКРГАЗНК» на рахунок НОМЕР_3 , , МФО 320478 судові витрати у загальному розмірі 1 721 (тисяча сімсот двадцять один), 80 грн.»

Тобто, суд визначив суму боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення, оскільки зобов`язання між Банком та боржниками було виражене в доларів США.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 сплачено борг у розмірі 26734,22 грн. що перераховано за належністю платіжними дорученнями у період з 18.12.2017 по 21.05.2019 роки.

З ОСОБА_3 стягнуто залишок боргу в розмірі 133741,72 грн. - 03.05.2019 року.

19 липня 2019 року Головним державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Тріфоновим О.Ю. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 52506265 про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, державний виконавець виносячи постанову про закінчення виконавчого провадження, керувався сумою боргу еквівалентом у гривні, вказаним під час ухвалення рішення Суворовським районним судом міста Одеси рішення від 07 жовтня 2014 року, що не відповідає курсу гривні щодо іноземної валюти станом по курсу НБУ за 1 долар США на дату погашення заборгованості, що є порушенням положень статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки між стягувачем та боржниками існувало валютне грошове зобов`язання і заборгованість за кредитним договором була стягнута судом саме в іноземній валюті - доларах США.

Колегія суддів звертає увагу, що погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Це означає, що виконуючи зобов`язання за виконавчим документом у національній валюті, боржник повинен брати до уваги офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, задовольнивши скаргу на рішення державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження, яка відповідає сталій практиці Великої Палати Верховного Суду у вищенаведених постановах.

Щодо доводів апеляційної скарги про пропуск ПАТ АБ «Укргазбанк» строку на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а)у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б)у три денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У пункті 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що відповідно до статті 385 ЦПК України (2004 року) скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК України. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 439/1493/15, провадження № 61-7804св19, сформульовано висновок щодо застосування статті 449 ЦПК України. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

Верховним судом у постанові від 06.05.2024 року у справі № 163/671/14 зазначено, що «Відповідно до частини першої 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Отже, за змістом цієї норми Закону України «Про виконавче провадження» постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження простим поштовим відправленням».

Відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якої пов`язано його початок, тобто після фактичної обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Частиною першоюстатті127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Системний аналіз вказаних процесуальних норм разом із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до суду із скаргою до суду першої інстанції 21.03.2024 року.

На підтвердження обставин звернення до суду, скаржником надано лист на адресу ВДВС від 08.03.2024 року, в якому просять надати інформацію щодо знаходження вищевказаного виконавчого документа, а також інформацію про хід виконавчого провадження.

У відповідь на запит ВДВС 18.03.2024 року надає інформацію про проведенні виконавчі дії, закриття виконавчого провадження, а також надсилає копію постанови про закриття ВП № 52506265 від 19 липня 2019 року.

Доказів направлення постанови про закінчення виконавчого провадження або обізнаність скаржника щодо вказаної постанови матеріали справи не містять, а відповідно до відповіді Суворовського ВДВС у м. Одесі постанова про закінчення виконавчого провадження від 19.07.2019 року у відношенні боржника ОСОБА_1 разом з виконавчим листом направлена до Суворовського районного суду м. Одеси органу, який його видав. Інших відомостей, зокрема про фактичне направлення даної постанови стягувачу у відповіді Суворовського ВДВС у м. Одесі не наведено.

Таким чином, у справі міститься лише лист Суворовського ВДВС ум. Одесі від 18.03.2024 року на адресу стягувача, як відповідь на його звернення від 08.03.2024 року.

При таких обставинах ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувшись 21.03.2024 року зі скаргою не пропустило установлений статтею 449 ЦПК України десятиденний строк для звернення до суду, оскільки дізналось про порушення її прав 18.03.2024 року.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ЦПК України не передбачає повноважень для суду в порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень можливості скасування рішень державного виконавця, апеляційний суд зазначає, що переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд враховує правовий висновок Великою Палати Верховного Суду в постанові від 16 листопада у справі № 910/7310/20, який зроблений був із врахуванням своїх попередніх позицій щодо застосування ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження, в якій наголосила, що «відповідно до висловлених раніше висновків Великої Палати Верховного Суду про застосування частини першої статті 41 Закону № 1404-VIII (див. mutatis mutandis пункти 77, 79 постанови від 03.11.2020 у справі № 916/617/17) постанову про закінчення виконавчого провадження, яка ухвалена без урахування вимог закону, можна оскаржити в судовому порядку, а відновлення відповідних прав скаржника може бути ефективно здійснене у разі задоволення скарги та скасування такої постанови».

З огляду на наведене, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2024 року в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення скарги ПАТ АБ «Укргазбанк» на дії/рішення державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)щодо прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження, оскільки рішення суду на час прийняття постанови не є виконаним у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 12.03.2025 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

Є.С. Сєвєрова