Справа № 137/40/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2025 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Желіховського В.М., секретаря судового засідання Голота О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Літин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

13.01.2025 позивач ОСОБА_1 звернулася до Літинського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Літинська селищна рада Вінницького району Вінницької області про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивує тим, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач зовсім не цікавиться життям сина, не цікавиться його розвитком, здоров`ям, вихованням дитини, матеріально не утримує його. Він лише раз його бачив, коли дитині було 7 років.

За таких підстав змушена звернутися до суду з вказаним позовом, просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Заєць Б.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав зазначених у позові. Суду пояснив, що на даний час його довірителька разом із сином проживає в республіці Польща, де син навчається у 7 класі Державної початкової школи №33 в м. Ополе. Відповідач не приймає жодної участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги, жодного разу його не провідав. Він взагалі бачив дитину раз в житті. У 2012 році з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина, але позивач від їх утримання відмовилась. Тому просить позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. До суду повернувся конверт з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Представник третьої особи без самостійних вимог Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області Джигун О.Л. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю і просить їх задовольнити.

Із показань свідка ОСОБА_5 допитаної в судовому засіданні встановлено, що позивачка є її племінницею. Суду вказала, що відповідач по справі розійшовся з ОСОБА_1 ще до народження ОСОБА_4 . ОСОБА_2 ніякої участі у вихованні сина не приймав, матеріально не допомагав, не провідував, не вітав з святами.

У відповідності до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки; не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки представник позивача проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, відповідно повного Витягу з Реєстру про реєстрацію одруження (а.с.7-8) 16.09.2024 ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з Приймачуком Костянтином в Республіка Польща і після реєстрації шлюбу змінила прізвище на " ОСОБА_7 ".

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.9) 10.05.2011 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 розірваний.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10) його батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 05.04.2012 (а.с.13) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 10.02.2012 року.

Відповідно до довідки Літинського опорного закладу загальної середньої освіти 1-3 ст. №1 Літинської селищної ради Вінницької обалсті за №01-30/207 від 07.11.2024 (а.с.14) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був вихованцем дошкільного закладу навчально-виховного комплексу 1-2 ступенів с. Сосни з 2012 по 2016 роки. Під час перебування у дошкільному закладі вихованням займалася мати, ОСОБА_6 . Батько, ОСОБА_2 , за час перебування дитини в дошкільному закладі не цікавився вихованням сина.

Відповідно до довідки від 07.11.2024 (а.с.15-16) судом встанволено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у 2024/2025 навчальному році є учнем 7Б класу державної початкової школи №33 імені Маршалка Юзефа Пілсудського в Ополе.

Характеристика на учня ОСОБА_11 (а.с.17-18) вказує, що ОСОБА_12 навчається у місцевій школі з 4 класу. Ввічливий, культурна та доброзичлива дитина. Він правильно встановлює стосунки з однолітками і користується популярністю серед однокласників та однолітків. Хлопчик охоче бере участь у класних заходах, де представляє клас. Труднощів у навчанні не має. Він дуже пунктуальний і постійно відвідує уроки.

ОСОБА_4 забезпечений необхідним шкільним приладдям. Учень регулярно відвідує школу, завжди бере участь у класних походах і виїздах на природу. під час уроків працює, але легко відволікається. Однак він реагує на зауваження і дбає про свою гарну оцінку.

Мати учня, пані ОСОБА_13 , перебуває у постійному контакті з класним керівником та педагогічним колективом.

Орган опіки та піклування Літинської селищної ради вважає за доцільне позбавити батька ОСОБА_2 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить Висновок за №5-27/202 від 29.11.2024 (а.с.22). Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він поміж іншого ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, врахувавши показання свідка, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого сина тривалий час, не цікавиться життям дитини, не піклується про стан здоров`я, не проявляє батьківської турботи та любові, не створює належних умов для проживання та розвитку. За таких обставин суд вважає, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав буде відповідати інтересам дитини щодо отримання належного утримання та виховання у зв`язку із чим, вимога про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Аналогічна правова позиція мститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2021 року у справі №331/8310/15, провадження №61-4879св20. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч.1 ст.180, 181 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З огляду на те, що відповідач належним чином не виконує свій обов`язок по утриманню дитини, а також те, що судом задоволено вимогу про позбавлення відповідачки батьківських прав, тому суд вважає, в інтересах дитини стягнути аліменти на її утримання. Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 13.01.2025 року. Враховуючи ту обставину, що позов підлягає до задоволення, тому на підставі ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання щодо стягнення судового збору. Керуючись ст. ст. 13, 19, 76-82, 258-265, 268,293,294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 13.01.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 відшкодування витрат зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Копію заочного рішення протягом 2 діб направити відповідачеві та роз`яснити, що заяву про перегляд заочного рішення відповідач може надіслати до суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.