Справа № 748/4115/24
№ провадження 2/738/24/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2025 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складі:

суддi - Волошиної Н.В.

з участю секретаря судового засідання - Іванько А.С.

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi цивільну спpаву за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2024 року ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 07 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №425920584 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 15460 грн. 07 грудня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 на її банківську картку грошові кошти в розмірі 15460 грн, що свідчить про те, що кредитор свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав в повному обсязі. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», 20 серпня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» були укладені договори факторингу, предметом яких було відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, серед яких ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» отримало право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором на загальну суму 51299,17 грн. Відповідач порушила умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором №425920584 в розмірі 51299,17 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати понесені при зверненні до суду, а саме 2422,40 грн судового збору та 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2024 року вказана позовна заява передана за підсудністю до Менського районного суду Чернігівської області.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до судового засідання.

07 листопада 2024 року відповідачем ОСОБА_1 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вона позовні вимоги не визнає, зазначає про те, що позивачем жодним доказом не доведено, що він належним чином повідомив її про зміну сторони кредитодавця та про необхідність повернення боргу за вказаним кредитним договором новому кредитодавцю. Сума відсотків по кредиту у тричі перевищує суму тіла кредиту, разом з тим ч.4 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі за дії, які не є послугою у розумінні цього закону. Кредитний договір з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» був укладений 07 грудня 2020 року, тобто через два роки після укладення 28 листопада 2018 року договору факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором вказано лише в реєстрі від 09 лютого 2021 року і не існувало на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року. Право майбутньої вимоги на момент укладення договору мало б бути визначеним, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо неї по вказаному кредитному договору на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року не було. Витрати на професійну правничу допомогу, які просить стягнути позивач, є завищеними, неспівмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, ціною позову. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

27 грудня 2024 року представником відповідача ОСОБА_2 подано до суду письмові пояснення, в яких він наголошує на тому, що позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що відповідачем було підписано як самі кредитні договори, так і невід`ємні їх складові (правила надання грошових коштів у позику, додаткові угоди), та отримано кредитні кошти, що вона була обізнана про перебування її з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «ФК «Онлайн фінанс», ТОВ «Таліон Плюс» та з ТОВ «Юніт Капітал» у будь-яких правовідносинах, в тому числі і щодо отримання позики та кредитних коштів. Позивачем не додано до позовної заяви належних та допустимих доказів передання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ТОВ «Юніт Капітал» або іншим третім особам прав грошової вимоги за кредитним договором №425920584 від 07 грудня 2020 року, а також доказів передання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» прав грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Надані позивачем розрахунки заборгованості є необґрунтованими, оскільки вони є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, які б дозволили суду перевірити чи надавались кошти взагалі, чи видавалася кредитна картка, на який строк, чи встановлювалися кредитні ліміти, тобто перевірити усі істотні умови кредитного договору. Представник відповідача також не погоджується з нарахованими відсотками за вказаним кредитним договором, зазначає, що відсотки в розмірі 35839,17 грн нараховані позивачем по вказаному кредитному договору як до, так і після набуття ним прав вимоги за договором позики, що суперечать вимогам самого кредитного договору, оскільки за умовами договору кредитні кошти надавалися строком на 30 днів від дати отримання кредиту, його строк міг бути продовжений позичальником, однак позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту. Наголошує на тому, що на час укладення 28 листопада 2018 року договору факторингу №28/1118-01 у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було відсутнє право вимоги до ОСОБА_1 за спірним кредитним договором. Вимога на момент укладення договору факторингу мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року не існувало. Позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за спірним кредитним договором на першому етапі від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, стягнути з позивача на користь відповідача понесені у даній справі судові витрати в розмірі 6000 грн.

20 січня 2025 року представником позивача подано до суду письмові пояснення у справі, в яких він зазначає про те, що кредитний договір №425920584 був укладений 07 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем у формі електронного документа з використанням електронного підпису, який відповідно до вимог ст.207 ЦК України та ЗУ «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. Відповідач відповідно до алгоритму дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» самостійно вчиняла дії спрямовані на отримання кредитних коштів, зокрема обирала суму кредиту, бажаний строк користування ним, зазначала свої особисті дані, підтвердила факт того, що вона ознайомлена з Правилами надання грошових коштів, шляхом проставлення відповідних відміток. Кредитний договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який був направлений їй на номер мобільного телефону вказаний нею в заявці на отримання грошових коштів. Одночасно з підписанням договору товариство надіслало на електронну адресу позичальника електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору, зокрема, додаючи його примірник у відповідному форматі. Зворотного відповідачем не доказано. В матеріалах справи наявна довідка на підтвердження дій позичальника в ІТС ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», з яких вбачається, що кредитний договір успішно підписаний та зазначається одноразовий ідентифікатор за допомогою якого був підписаний вказаний кредитний договір. Відповідачем не надано доказів повернення кредитних коштів чи спростування нарахованих кредитором процентів за період користування кредитними коштами. У зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань нарахування відсотків здійснювалося відповідно до п.1.7.2 кредитного договору, тобто 2,30 % за день користування. З розрахунків заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» вбачається, що після спливу строку Дисконтного періоду, який визначений в п.1.7 кредитного договору, тобто 30 днів, нарахування відсотків здійснювалося 89 днів, що відповідає положенням п.1.7.1 договору. Розрахунки заборгованості по вказаному кредитному договору, які додані до позовної заяви, складені та підписані електронними підписами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». Наступними факторами жодних нарахувань не здійснювалось. Право грошової вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Юніт Капітал» на законних підставах, що підтверджується договорами факторингу та додатковими угодами до них. Витрати на професійну правничу допомогу, які просить стягнути позивач з відповідача, не є завищеними, відповідають критерія обґрунтованості та розумності, є співмірними зі складністю справи. Просить позовні вимоги задовольнити.

Судовий розгляд справи неодноразово відкладався, останній раз на 07 березня 2025 року.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Представник позивача, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх участю не надали.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що 07 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір №425920584 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач за допомогою мережі Інтернет перейшла на офіційний сайт товариства - www.moneyveo.ua, ознайомилася з Правилами надання грошових коштів у позику та Паспортом споживчого кредиту, які є невід`ємною частиною договору. Після чого відповідач заявила про бажання отримати кошти, подавши відповідну заявку, в якій вказала свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Відповідач підписала договір та додаток №1 до нього електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV6Н7С8 (а.с.12-15, 22).

Відповідно до п.1.1 договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові кредит на суму 15460 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Відповідно до п.1.2 Договору кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період).

Відповідно до п.1.4. Договору за користування кредитом протягом Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку визначеного в п.1.2 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 556,32 процентів річних, що становить 1,52 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним (п.1.4.1); за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п.1.3 Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.2 Договору строку, нарахуванням процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 555,09 процентів річних, що становить 1,52 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним (п.1.4.2).

Відповідно до п.1.4.3 Договору у випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.3 договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 622,20 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом Дисконтного періоду.

Підписанням паспорта споживчого кредиту до договору №425920584 від 07 грудня 2020 року відповідач підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, виходячи із обраних нею умов кредитування.

Відповідно до довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» сума кредиту становить 15460 грн, строк кредитування 30 днів, процентна ставка 1,70% в день. Договір відправлений позичальнику 07 грудня 2020 року (а.с.23).

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання за договором, здійснивши 07 грудня 2020 року переказ грошових коштів у сумі 15460 грн згідно з договором №425920584 від 07 грудня 2020 року на платіжну картку отримувача ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням та роздрукованим електронним переліком транзакцій з авторизаційними даними (а.с.33-34).

28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» був укладений договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.3 право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Згідно з п. 4.1 договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному додатку.

Згідно з п. 8.2 договору, строк цього договору закінчується 28 листопада 2019 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (а.с.36-39).

Відповідно до пункту 1.5 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 (в редакції від 31.12.2020) встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в Додатку № 1 до договору.

Додатковими угодами № 19 від 28 листопада 2019 року, № 26 від 31 грудня 2020 року, № 27 від 31 грудня 2021 року, №31 від 31 грудня 2022 року, №32 від 31 грудня 2023 року вносились зміни до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до яких, зокрема, строк його дії було продовжено до 31 грудня 2024 року включно (а.с. 42-46, 48-50).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №120 від 09 лютого 2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 33867,02 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту 15460 грн, заборгованість по відсоткам 18407,02 грн (а.с.51,52).

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Онлайн фінанс» був укладений договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до п. 8.2 договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року строк дії цього договору закінчується 04 серпня 2021 року (а.с.53-55).

03 серпня 2021 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, відповідно до п. 1 якої сторони домовились продовжити строк дії договору до 31 грудня 2022 року включно (а.с.58).

Пунктом 2.1 розділу 2 договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року визначено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Тобто предметом договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

Відповідно до п. 1.3 договору факторингу № 05/0820-01, під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

В той же час, відповідно до п. 1.5 договору факторингу встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до цього договору.

Згідно з реєстром прав вимоги №10 від 31 липня 2023 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 51299,17 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту 15460 грн, заборгованість по відсоткам 35839,17 грн (а.с.60,61).

20 серпня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №200824, п. 1.1. якого передбачено, що фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити фактору права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Пунктом 1.2. договору факторингу №200824 визначено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до реєстру боржників від 20 серпня 2024 року до договору факторингу №200824 від 20 серпня 2024 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 51299,17 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту 15460 грн, заборгованість по відсоткам 35839,17 грн (а.с.67-68).

V.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно з положеннями ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 628, 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3).

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові та ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20.

Матеріалами справи підтверджується, що 07 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір №425920584 в електронній формі шляхом надсилання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України "Про електронну комерцію".

У договорі сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитом.

Платіжною інструкцією та роздрукованим електронним переліком транзакцій підтверджується зарахування 07 грудня 2020 року відповідачу ОСОБА_1 на її платіжну картку грошових коштів в розмірі 15460 грн.

Отже, належними доказами доведено факт укладення 07 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 договору №425920584 та отримання на підставі вказаного договору відповідачем грошових коштів в розмірі 15460 грн.

Відповідно до ч. 1 статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою . Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо).

В позовній заяві позивач мотивує свої вимоги тим, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», на підставі договорів факторингу, які були укладені 28 листопада 2018 року, 05 серпня 2020 року та 20 серпня 2024 року, та на підставі додаткових угод, якими продовжено строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року.

Кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений 07 грудня 2020 року, тобто через два роки після укладення 28 листопада 2018 року договору факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Право вимоги до ОСОБА_1 не існувало на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року. Вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року не існувало, а відповідно до п. 2.1 згідно з умовами цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

Таким чином, на момент укладення Договору факторингу, за яким відступлено права вимоги від 28 листопада 2018 року боргові зобов`язання ОСОБА_1 за договором №425920584 від 07 грудня 2020 року ще не існували, відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором.

Оскільки на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , то у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28 листопада 2018 року.

Крім того, на час укладення такого Договору сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, оскільки предмет не індивідуалізовано належним чином.

Враховуючи, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за договоом №425920584 року від 07 грулня 2020 року на першому етапі від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ».

Згідно зі сталою практикою Верховного Суду доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Крім того, позивачем не надано суду доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу від 28 листопада 2018 року, від 05 серпня 2020 року та від 20 серпня 2024 року.

Відповідно до ч.1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 статті 48 ЦПК України, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Порушення права, пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, не визнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.

Відсутність порушеного, не визнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.

Зокрема, встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №910/15262/18, від 03.03.2020 року у справі №910/6091/19, від 16.10.2020 року у справі №910/12787/17.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 77-82, 259, 263-265, 268, 280, 284 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», місцезнаходження: вул. Рогнідинська, буд.4А, офіс 10 м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 43541163.

Відповідачка: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 12 березня 2025 року.

Суддя Н.В. Волошина