Справа № 354/345/18
Провадження № 22-ц/4808/393/25
Головуючий у 1 інстанції Ваврійчук Т. Л.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Кузнєцова В.В.,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та стягнення грошових коштів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору підряду з будівництва від 20.04.2007, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 адвоката Герцева Вадима Олександровича на ухвалу Яремчанського міського суду від 14 січня 2025 року під головуванням судді Ваврійчук Т.Л. у м. Яремче,

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 (прізвище змінено на ОСОБА_6 ) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила: скасувати право власності зареєстроване за ОСОБА_2 майно: нежитлову будівлю (кафе), номер АДРЕСА_1 ; житловий будинок (котедж) номер АДРЕСА_2 ; 1/2 частки житлового будинку номер АДРЕСА_2 .

Визнати право власності за ОСОБА_1 на вказане нерухоме майно.

Позивачкою 20.04.2023 подано до суду заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просила суд встановити юридичний факт, а саме: що ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 ) спільно із її чоловіком ОСОБА_7 за власні кошти на земельній ділянці площею 0,2300 га кадастровий номер :13:008:0042, що знаходиться за адресою с. Татарів, Івано-Франківської області та належить відповідачу ОСОБА_2 збудовано: нежитлову будівлю(кафе) номер 453 А/1, що знаходиться по АДРЕСА_2 та будинок (котедж), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; що ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 ) спільно із її чоловіком ОСОБА_7 за власні кошти здійснили реконструкцію(перебудову) житлового будинку АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 ) 65 500 доларів США, що були витрачені на будівництво кафе з котеджем та реконструкцію старого житлового будинку, що знаходяться на земельній ділянці ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 та розвиток бізнесу.

Позовна заява обґрунтована тим, що у 2005 році позивачка разом із своїм чоловіком ОСОБА_7 домовилися зі своїм дядьком відповідачем по справі ОСОБА_2 про те, що останній надає їм під забудову земельну ділянку по АДРЕСА_2 і яка є власністю ОСОБА_2 , а позивачка спільно зі своїм чоловіком будують на ній нежитлову будівлю (кафе), житловий будинок (котедж) та проводять реконструкцію старого житлового будинку, який теж є власністю ОСОБА_2 .

Після закінчення будівництва кафе з котеджем та реконструкції старого житлового будинку ОСОБА_2 зобов`язався відчужити на користь ОСОБА_1 половину кафе з котеджем, про що написав особисто розписку.

У 2010 році за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на нежитлову будівлю (кафе) в АДРЕСА_3 , а також зроблено реконструкцію з добудовою другого поверху (мансарди) та проведено капітальний ремонт старого житлового будинку.

Після смерті ОСОБА_7 . ОСОБА_2 категорично заявив, що не має наміру відчужити половину збудованого заявницею майна. Вказані обставини суперечать домовленостям між сторонами і порушують права та інтереси заявниці. Тому позивачка звернулася до суду з вказаними вимогами.

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 та до ОСОБА_8 про визнання недійсним договору підряду з будівництва від 20.04.2007, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 . Обгрунтував її тим, що договір підряду від 20.04.2007 укладений між відповідачами не відповідає вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України, так як відповідачка не є власником будинку АДРЕСА_4 , а тому не може укладати договір підряду щодо реконструкції з добудовою житлового будинку позивача за зустрічним позовом.

Вказав, що земельна ділянка також належить йому на праві приватної власності і жодного договору користування цією земельною ділянкою для будівництва промислових, побутових, соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель (суперфіцій) між ним та відповідачкою 1 не укладалось.

Зазначив, що оспорюваний договір підряду з будівництва від 20.04.2007 порушує публічний порядок, так як він спрямований на порушення конституційних прав людини і громадянина, а саме порушує його право власності.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 12.06.2018 об`єднано в одне провадження справу за вказаними позовами.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 24.02.2020 залучено до участі у справі в якості співвідповідача за первісним позовом ОСОБА_3 .

Ухвалою Яремчанського міського суду від 29.06.2021 провадження у справі в частині зустрічних позовних вимог заявлених до ОСОБА_8 закрито у зв`язку з смертю відповідача.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 14.01.2025 провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та стягнення грошових коштів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору підряду з будівництва від 20.04.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 в частині зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору підряду з будівництва від 20.04.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 закрити у зв`язку зі смертю позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 .

Залучено до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та стягнення грошових коштів в якості правонаступника первісного відповідача ОСОБА_2 - його спадкоємця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_5 .

Не погоджуючись з ухвалою в частині закриття провадження у справі представник ОСОБА_5 адвокат Герцев В.О. подав апеляційну скаргу.

Вказав, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 14.01.2025 в частині закриття провадження у справі за зустрічним позовом суперечить закону та порушує права правонаступниці ОСОБА_5 .

Зазначив, що вчинення судом такого явного порушення процесуального закону шляхом закриття провадження в частині зустрічного позову ОСОБА_2 пояснюється саме тим, що у такий спосіб суддя намагається уникнути розгляду клопотання про витребування спірного договору, яке було заявлене саме разом зі зустрічним позовом, але не було розглянуте на етапі підготовчого провадження. Тобто діє за принципом: не має позову, не має і клопотання до нього.

Вважає, що суд невірно застосовувавши норми матеріального права (статті 269, 270 та 1219 ЦК України) та процесуального закону (п. 7. ч.1 ст. 255 ЦПК), закрив провадження у справі за зустрічним позовом, чим порушив процесуальні права ОСОБА_5 бути правонаступником позивача ОСОБА_2 , за зустрічним позовом, що є підставою для скасування ухвали суду в цій частині.

Просив скасувати ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 14 січня 2025 року у справі № 354/345/18 в частині закриття справи за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору підряду з будівництва від 20.04.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 ) адвокат Оліградський М.В. 18.02.2025 подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що з апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 адвоката Герцева В.О. на ухвалу Яремчанського міського суду від 14 січня 2024 року ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_9 не погоджується, оскільки вона є безпідставною, необґрунтованою, доводи відповідача будуються на припущеннях та нічим не підтвердженні, обставини, викладені в ній, не відповідають дійсності, а самі вимоги є такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, які підтверджені тими доказами, що були досліджені у судовому засіданні, прийшов до правильного висновку та ухвалив законне рішення про задоволення позову повністю. ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 ) та її представник ОСОБА_9 погоджується з висновками наведеними в ухвалі Яремчанського міського суду від 14 січня 2024 року у цій справі.

Вказав, що суд прийшов до правильного висновку та вказав, що виходячи із підстав та предмету зустрічного позову, зважаючи на те, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 помер, а правовідносини за вказаним позовом не допускають правонаступництва, провадження у даній справі у частині зустрічного позову підлягає закриттю на підставі п. 7 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Яремчанського міського суду без змін.

ОСОБА_3 подала до апеляційного суду заяву (вх.№1255/25вх від 05.02.2025), відповідно до якої підтримує вимоги апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник апелянтки вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в ній. Представник позивачки проти апеляційної скарги заперечив з мотивів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в частині закриття провадження за зустрічним позовом, колегія суддів дійшла висновку прозадоволення апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом між ОСОБА_1 (замовник) та ОСОБА_8 20.04.2007 (підрядник) укладено договір підряду з будівництва, відповідно до якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується за завданням та за кошти замовника, власними та залученими силами і засобами, на свій ризик виконати роботи по будівництву та монтажу:

нежитлової будівлі загальною площею орієнтовно 144 кв.м. (надалі кафе) на земельній ділянці площею 0,02300 га, кадастровий номер :13:008:0042, за адресою: АДРЕСА_2 ;

житлового будинку загальною площею орієнтовно 115 кв.м. на земельній ділянці площею 0,02300 га, кадастровий номер :13:008:0042, за адресою: село Татарів, вулиця Незалежності, Івано-Франківської області.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 є власником нежитлової будівлі (кафе), загальною площею 143,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14, том 1).

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 є власником будинку, загальною площею 114,8 кв.м., житловою площею 64.1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.15, том 1).

Відповідно до відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер земельної ділянки 01, кадастровий номер :13:008:0042 (а.с.19, том 1).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 02.06.1993, ОСОБА_5 (апелянтка) народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Мінськ, батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 (а.с.69, том 4).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 25.03.2024 ОСОБА_2 (позивач за зустрічним позовом, батько апелянтки) помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 25.03.2024 складено відповідний актовий запис №80 (а.с.64, том 4).

Відповідно до довідки, виданої Татарівським старостинським округом Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав один за адресою АДРЕСА_6 (а.с.65, том 4).

Заявою №126 від 01.04.2024 ОСОБА_5 (апелянтка) прийняла спадщину померлого батька ОСОБА_2 , спадкова справи №45/2024 (а.с.63, том 4).

Заявою №128 від 04.04.2024 ОСОБА_3 відмовилася від спадщини померлого чоловіка ОСОБА_2 (а.с.79, том 4).

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як вбачається з матеріалів справи позивачкою (з врахуванням заяви про зміну предмету позову від 20.04.2023) заявлено позовні вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення та стягнення грошових коштів.

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 та до ОСОБА_8 про визнання недійсним договору підряду з будівництва від 20.04.2007, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 .

Предметом зустрічного позову є визнання недійсним договору підряду з будівництва.

Закриваючи провадження у справі в частині зустрічного позову про визнання недійсним договору підряду з будівництва, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст.1219 ЦК України особисті немайнові права особи не допускають правонаступництва, а виходячи з підстав та предмету зустрічного позову провадження в цій частині підлягає закриттю.

З таким висновком не погоджується колегія суддів апеляційного суду, враховуючи таке.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:

1) особисті немайнові права;

2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;

3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом;

5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що донька померлого ОСОБА_2 стала правонаступницею усіх його майнових прав в порядку спадкування.

Статтею 269 ЦК України передбачено, що особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно.

Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

З наведеного випливає висновок про те, що немайнові права є тісно пов`язаними з фізичною особою, особа не може відмовитись від них, а також не може бути позбавлена таких прав. Особисті немайнові права не мають економічного змісту.

Поняття майнових прав визначено ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», відповідно до якої майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (право володіння, розпорядження, користування), спеціальне майнове право на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та право вимоги.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_2 посилався на порушення його майнових прав, оскільки будівля щодо якої здійснювалась реконструкція та земельна ділянка, на якій вчинялось будівництво належала позивачу на праві власності. Виходячи з предмету зустрічного позову можна зробити висновок, що позивач звернувся до суду за захистом майнових прав, які мають економічний зміст, не пов`язані тісно з особою позивача, від яких він може відмовитися, а тому такі можуть входити до складу спадщини.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, вказавши, що предмет та підстави зустрічного позову стосуються особистих немайнових прав позивача і не допускають правонаступництва, що вказує на неправильне застосування судом норм матеріального права, а також порушення норм процесуального права, посилаючись в оскаржуваній ухвалі на п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів приходить висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в частині закриття провадження за зустрічним позовом з направленням справи до суду першої інстанції згідно вимог ст. 379 ЦПК України для продовження її розгляду по суті.

Керуючись ст. 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 адвоката Герцева Вадима Олександровича задовольнити.

Ухвалу Яремчанського міського суду від 14 січня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову складено 13 березня 2025 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук О.О. Томин