ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1362/25 Справа № 201/9187/24 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Петешенкової М.Ю., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Кошара О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2024 року про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Соборного відділу державної виконавчої служби в місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Державного підприємства Сетам про визнання електронних торгів недійсними та застосування наслідків недійсності правочину,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Соборного відділу державної виконавчої служби в місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ДП Сетам про визнання електронних торгів недійсними та застосування наслідків недійсності правочину.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2024 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Соборного відділу державної виконавчої служби в місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ДП Сетам про визнання електронних торгів недійсними та застосування наслідків недійсності правочину , на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України (т.1 а.с.142-144).

18 жовтня 2024 року відповідач ОСОБА_1 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі в частині розподілу судових витрат (т.1 а.с.158-160).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ДП Сетам про визнання електронних торгів недійсними та застосування наслідків недійсності правочину (т.1 а.с.187, 188).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 25 жовтня 2024 року про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі скасувати та ухвалити додаткове рішення у справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.270 ЦПК України передбачено, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів,проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням,забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

18 жовтня 2024 року відповідач ОСОБА_1 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі в частині розподілу судових витрат (т.1 а.с.158-160).

Слід зазначити, у заяві про стягнення судових витрат у розмірі 20 250 грн, пов`язаних із правовою допомогою, заявник не зазначив, які ж саме дії позивача у вказаній справі були необґрунтованими, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із залишенням позову без розгляду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ДП Сетам про визнання електронних торгів недійсними та застосування наслідків недійсності правочину (т.1 а.с.187, 188).

В оскаженій ухвалі суд першої інстанції посилався на те, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ДП Сетам про визнання електронних торгів недійсними та застосування наслідків недійсності правочину, залишено без розгляду. Судом в оскарженій ухвалі зазначено, що під час судового розгляду не було встановлено, а заявником не надано та не підтверджено належними та допустимими доказами, що позовну заяву залишено без розгляду саме у зв`язку необґрунтованими діями позивача, а не з інших підстав, що не залежать від його дій чи бездіяльності або з інших обставин, а тому передбачених законом підстав для стягнення понесених останнім судових витрат по справі з позивача не встановлено, а тому відмовив заявнику в задоволені вимог про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2025 року апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 адвоката Лисенка С.Ю. залишено без задоволення. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2024 року про залишення позовної заяви без розгляду залишено без змін.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Вирішуючи вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

З огляду на обставини справи, доводи заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За встановлених обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення у цій справі.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з ухвалою суду та не спростовують правильність ухвали суду першої інстанції.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2024 року про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2024 року про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 березня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.Ю.Петешенкова

О.В.Свистунова