УХВАЛА

11 березня 2025року

м. Київ

справа № 367/4107/19

провадження № 61-1264ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті», поданою адвокатом Васюком Миколою Миколайовичем, на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» до ОСОБА_1 , державного реєстратора виконавчого комітету Ірпінської міської ради Савченко Анни Олександрівни, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору, визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію прав і витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ТОВ «Аверс-Сіті» звернулось до суду із зазначеним позовом, в якому просило визнати недійсним договір купівлі-продажу, серія та номер: 1407, виданий 29 вересня 2011 року приватним нотаріусом Копиловою В. В., укладений між ТОВ «Аверс-Сіті» та ОСОБА_1 . Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29423914 від 26 квітня 2016 року, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області Савченко А. О. Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ТОВ «Аверс-Сіті» нежитлове приміщення № 481, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 09.

Позов мотивовано тим, що 22 вересня 2011 року ТОВ «Аверс-Сіті» побудований та введений в експлуатацію житловий будинок АДРЕСА_2 був, тому ТОВ «Аверс-Сіті» є власником нежитлового приміщення № 481 за цією адресою.

26 квітня 2016 року ОСОБА_1 зареєстрував за собою право власності на підставі оспорюваного договору купівлі-продаж. 30 листопада 2018 року власником нежитлового приміщення стала ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, серія та номер 2413, виданий 30 листопада 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

ТОВ «Аверс-Сіті» не укладало договору купівлі-продажу від 29 вересня 2011 року № 1407.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року, позовні вимоги залишено без задоволення.

28 січня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ТОВ «Аверс-Сіті» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 17 лютого 2025 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків касаційної скарги, а саме скаржнику необхідно подати заяву про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, у якій зазначити поважні причини, що перешкоджали подати касаційну скаргу протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту оскарженого судового рішення, та надати належним чином засвідчені докази на підтвердження цих обставин;надіслати до суду касаційної інстанції докази надсилання копії касаційної скарги та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи; зазначити ціну позову з урахуванням вартості спірного майна, підтвердивши її доказами, з урахуванням чого визначити розмір судового збору за вимогу майнового характеру (витребування з чужого незаконного володіння нежитлового приміщення) і, у разі необхідності, доплатити судовий збір.

04 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ТОВ «Аверс-Сіті» надіслало заяву про усунення недоліків касаційної скарги, в якій зазначило, що у матеріалах справи наявний витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідно до якого загальна вартість нерухомого майна становить 196 800,00 грн.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі

№ 10- р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання недійсним договору, визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та витребування спірного майна із чужого незаконного володіння, вартість якого з метою визначення ціни позову визначена позивачем в розмірі 196 800,00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції.

Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Справа № 367/4107/19 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, з ціною позову за майновою вимогою, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ТОВ «Аверс-Сіті» подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року у справі № 367/4107/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко