Справа № 504/64/24
Номер провадження 2/504/786/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2025с-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Вінської Н.В.,

при секретарі Коцар А.М.,

за участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідачки посилаючись на те, що вона є співвласником частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого АДРЕСА_1 який складається з житлового будинку під літ. «А» - загальною площею 56,8 кв.м., підсобна 21.7 кв.м. літ. «Б» - гараж, літ. «В» - погріб; літ. «Г» - сарай; літ. «Д» сарай; літ. «Є» - сарай; літ. «Ж» - літня к ухня № 1-4 ворота/огорожа І- цистерна; ІІ брукування в порядку спадкування за законом майна після смерті свого батька ОСОБА_4 на підставі рішення Апеляційного суду Одеської області від 18.04.2017 року. Право власності на яке зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.12.2017 року індексний номер 107493237. Відповідачка по справі перешкоджає позивачці у користуванні власністю, перешкоджає у вселенні, так як не пускає її. Неодноразові звернення на адресу поліції не дають результату, так як останні рекомендують звертатись до суду. Просила суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення та зобов`язання відповідачку не чинити перешкоди у користуванні житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами. Зобов`язати відповідачку надати позивачці дублікат ключів від вхідних воріт та всіх дверей житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами.

В судовому засіданні позивачки та її представник підтримали поданий позов, просили суд його задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Відповідачка по справі ОСОБА_3 в призначені судові засідання жодного разу не з`явилась, причини неявки суду не повідомила.

Представник відповідачки адвокат Шидерова Наталя Сергіївна будучи повідомленою своєчасно належним чином жодного разу не з`явилась у судові засідання. На засідання 05.09.2024 року об 11.00 надала заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з необхідністю приймати участь у розгляді кримінальної справи № 522/25297/21 у Приморському районному суді м. Одеси. На засідання 27.02.2025 р. у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. З урахуванням того, що представник відповідача жодного разу не надала документального підтвердження поважності неприбуття до суду, суд прийшов до висновку про неповажність відсутності відповідачки та її представника та розгляд справи у їх відсутність.

Розглянувши поданий позов, вислухавши пояснення позивачки та її представника, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи судом встановлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18.04.2017 року провадження № 22-ц/785/1055/17 за ОСОБА_1 визнано право власності в порядку спадкування на частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого АДРЕСА_1 який складається з житлового будинку під літ. «А» - загальною площею 56,8 кв.м., підсобна 21.7 кв.м. з зазначенням переліку складу будинку та переліком господарських будівель та споруд, які входять до його складу (а.с. 10-18).

На підставі вказаного рішення 11.12.2017 року право спільної часткової власності ОСОБА_1 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою від 11.12.2023 р. № 357928729 (а.с.19).

Згідно наданих показів свідка ОСОБА_5 до ухвалення рішення апеляційного суду Одеської області від 18.04.2017 року вона представляла інтереси позивачки, як адвокат і була присутньою під час того, коли відповідачка не пускала до будинку ОСОБА_1 разом із експертом.

Згідно матеріалів справи позивачка зверталась у 18.09.2013 та 04.10.2013 року на адресу Комінтернівського РВ ГУМВС в Одеській області про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили сварку та погрожували фізичною розправою (а.с.20-22).

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки судовим розглядом справи не встановлено чинення перешкод у користуванні власністю після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області та реєстрації права власності на 1/3 частину нерухомого майна.

Крім того, суд вважає, що позивачкою не вірно обрано спосіб захисту, оскільки на час звернення до суду частка позивачки в натурі не виділена, питання про її виділ перед судом не порушувалось, при розгляді справи відповідно до п. п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України судом роз`яснено наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій з метою реалізації прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Спільна часткова власність є специфічною конструкцією, оскільки існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок -два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних/неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна (див., зокрема постанову Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 442/7505/14-ц (провадження № 61-4536св18)).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 серпня 2018 року у справі № 545/3728/16-ц (провадження № 61-9958св18) зроблено висновок, що "відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Цей спосіб пов`язаний з застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного суб`єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення. Тобто, для того, щоб подати цей позов необхідно, щоб суб`єктивне право не було припинене, і його можна було відновити шляхом усунення наслідків правопорушення. Цей спосіб захисту може знаходити свій прояв у вимогах про усунення перешкод у здійсненні права спільної власності між співвласниками".

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2021 року у справі № 464/648/18 (провадження № 61-5040св21), на яку є посилання в касаційній скарзі, вказано, що "ухвалюючи рішення про задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про можливість встановлення порядку користування спірною квартирою з урахуванням часток співвласників у праві власності на квартиру, виходячи із того, що співвласники мають рівні права щодо користування належною їм власністю, взявши до уваги інтереси кожного із співвласників спірної квартири. […] Відповідачами не запропоновано інших варіантів користування житловими кімнатами. Порядок користування спірною квартирою, запропонований позивачкою, відповідає часткам сторін спору у праві власності на квартиру та не призводить до істотного обмеження прав інших співвласників квартири та осіб, які фактично проживають у ній, зокрема дітей. Слід зазначити, що права дітей на користування житловим приміщенням не можуть обмежувати права співвласника на користування квартирою".

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 квітня 2023 року у справі № 760/19865/15-ц (провадження № 61-20309св21) зазначено, що "встановлюючи порядок користування квартирою у запропонований позивачем спосіб, суди попередніх інстанцій врахували баланс інтересів співвласників спірної квартири та осіб, які мають право користування квартирою та дійшли до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову. Іншого варіанту користування спірною квартирою, який би відповідав часткам співвласників у праві власності, відповідач не запропонував, наполягаючи на неможливості встановлення порядку користування житлом без порушення прав когось із мешканців квартири. Відповідно до статті 47 ЖК України норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. У цій справі спір стосується не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному співвласнику по 13,65 кв. м житлової площі на одну особу, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2022 року у справі № 182/3348/19(провадження № 61-1084св21).Рішення судів попередніх інстанцій не порушує права членів сім`ї відповідача, її дітей, оскільки останні не є співвласниками майна, у користуванні їх спільним майном".

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення, зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами та Зобов`язання надання дублікатів ключів від вхідних воріт та всіх дверей житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя : Вінська Н. В.