головуючий у суді І інстанції Коренюк А.М.
провадження № 22-ц/824/938/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Монько Олесі Вікторівни на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 лютого 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання договорів про надання юридичних послуг та стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання договорів від 23 вересня 2022 року № В-229 та від 10 листопада 2022 року № В-333 про надання юридичних послуг та стягнення грошових коштів у загальній сумі 23 700 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 23 вересня 2022 року між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 укладений договір про надання юридичних послуг № В-229.

Відповідно до пункту 1.1 договору виконавець зобов`язався за дорученням замовника надати юридичні послуги, зазначені у пункті 1.2 договору, для чого зобов`язався вчинити юридичні та інші пов`язані з ним дії в обсязі, обумовленому в цьому договорі.

Відповідно до пункту 1.2 договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику наступні юридичні послуги: проект заяви до ПФ району, проект заяви до ГУ ПФУ, проект заяви до ПФ міста Києва.

Надання юридичних послуг виконавцем за цим договором складається з послідовних етапів: І етап - вивчення надання замовником документів та відомостей, підбір нормативно-правових актів, аналіз судової практики, визначення найбільш оптимального плану для виконання предмету, зазначеного у пункті 1.2 цього договору, ІІ етап - складання проектів документів, зазначених у пункті 1.2 цього договору, на паперовому або електронному носії.

На виконання цього договору позивач сплатила 11 000 грн.

29 вересня 2022 року позивач отримала від юриста заповнений шаблон заяви про призначення/перерахунок пенсії, яка була адресована відділу обслуговування громадян № 2 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві і заяву до Пенсійного фонду України.

Представник відповідача, який передав їй документи, повідомив, що пакети документів належним чином сформовані і їх лише необхідно подати (відправити) адресатам, які зазначені у заявах.

29 вересня 2022 року між сторонами підписаний акт про надання юридичних послуг.

Заяви, що були підготовлені представником відповідача, нею надіслані у відповідні органи Пенсійного фонду, які були розглянуті.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яке розглядало заяву про перерахунок пенсії, відмовило у перерахунку пенсії, у зв`язку з тим, що до заяви додану довідку про заробітку плату, яка не була завірена у встановленому порядку, а не з підстав необґрунтованості заяви та/або безпідставності звернення ОСОБА_1 , що вказує на те, що відповідачем не надано юридичну допомогу належним чином, не в повному обсязі та не в якості, які установлені договором № В-229, оскільки представники відповідача надали позивачу пакет документів, який був визначений для подання до органів Пенсійного фонду, проте не завірили документів, які подаються до заяви, та не повідомили позивача, що такі документи потрібно завірити.

У подальшому з указаним відповідями від органів Пенсійного фонду позивач звернувся до відповідача, який готував заяви до органів Пенсійного фонду. Він ознайомився з відповідями і повідомив, що відповідь про перерахунок пенсії протиправна, підстави про перерахунок пенсії наявні, у зв`язку із чим необхідно готувати позовну заяву до суду.

10 листопада 2022 року сторонами укладений договір про надання юридичних послуг № В-333, згідно з пунктом 1.2 якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику юридичні послуги: проект позовної заяви, проект клопотання.

Вартість юридичних послуг, відповідно до пункту 4.1 договору становить 12 700 грн, яка сплачена позивачем у повному обсязі.

15 листопада 2022 року відповідачем передано позивачу адміністративний позов про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, а також клопотання про розгляд справи без участі позивача.

Позивач сплатила судовий збір та відправила позов до суду.

28 листопада 2022 року Окружним адміністративним судом міста Києва постановлено ухвалу про залишення позову без руху.

Відповідачем недоліки позовної заяви не були усунені.

У зв`язку із ліквідацією Окружного адміністративного суд міста Києва адміністративну праву за позовом ОСОБА_1 передано до Київського окружного адміністративного суду.

18 січня 2023 року Київським окружним адміністративним судом також постановлено ухвалу про залишення її позовної заяви без руху.

Ухвалою від 04 травня 2023 року позов повернуто позивачу.

Зважаючи на ухвали судів, якими було залишено її позов без руху, наявні підстави вважати, що юридична допомога за договором № В-333 була надана відповідачем не належним чином, не якісною, оскільки судом не було відкрито провадження у справі та позовна заява була повернута позивачу, що підтверджує неналежне виконання відповідачем договору про надання юридичним послуг, адже нею не здійснено аналіз судової практики щодо коефіцієнта страхового стажу, які враховуються при розрахунку пенсії, у позові не порушено питання про відшкодування позивачці витрат на правову допомогу, а дії відповідача вказують, що нею не вживались заходи щодо усунення недоліків по позовній заяві згідно ухвал суду, отже надана позивачці правова допомога не була якісною, у зв`язку із чим наявні правові підстави для розірвання договорів про надання юридичних послуг та повернення сплачених нею коштів за умовами вказаних договорів.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 13 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що сторони підписали акти виконання договорів про надання юридичних послуг, що посвідчує факт виконання відповідачем роботи, чим забезпечив права позивача, як споживача.

Сторони згідно з умовами договорів виконали свої зобов`язання, позивач сплатив кошти, а відповідач виконав роботу за завданням замовника, надав юридичні послуги, тому вимоги позивача є недоведеними.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Монько С.В. подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 лютого 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, оскільки суд першої інстанції помилково дійшов висновку щодо того, що «проекти документів» не передбачають ознаки документа за його зовнішніми ознаками та вимогами до нього, а тому не можуть підлягати виконанню.

Проте вказане не відповідає доказам, що містяться у матеріалам справи та позиції відповідача, який погоджувався, що ним були допущені недоліки у «проектах документів», усував такі недоліки, готував інші документи після «зауважень» державних органів та безпосередньо позивача.

Суд першої інстанції не врахував, що своїми діями виконавець фактично резюмував факт того, що результатом наданих послуг у розумінні договорів № В-229 та В-333 є не «проекти документів», до яких не застосуються будь які вимоги чи не містяться обов`язкові ознаки, а є готовими документами, які замовник відразу подає до відповідних органів, що підтверджується наступним.

Представник відповідача, який передав позивачу документи, повідомив, що пакети документів належним чином сформовані і їх лише необхідно подати (відправити) адресатам, які зазначені у заявах.

Вказане відповідачем не заперечувалося під час розгляду справи у суді першої інстанції, а тому суд неправильно встановив обставини, які мають значення для справи.

Наголошує, що юридична допомога за оспорюваними договорами надана неналежним чином, була неякісною зважаючи на те, що ухвалами суду позовні заяви залишалися без руху, а згодом були повернені особі, що їх подала; друга позовна заява подавалася взагалі до неіснуючого суду тощо.

Відповідач не заперечував щодо того, що підготовлені ним проекти документів були по факту готовими документами для підписання та подання. В матеріалах справи відсутні будь-які докази чи заперечення відповідача щодо того, що ним надавалися «проекти документів», які позивач самостійно мала доопрацювати перед відправкою до Пенсійного органу чи суду.

При цьому, судом першої інстанції не було враховано, що в позовній заяві позивач наполягав на тому, що в цілому всі юридичні послуги були надані неякісно, а не тільки підготовлені «проекти документів».

Судом першої інстанції залишено поза увагою те, що окрім підготовки «проектів документів» відповідач зобов`язався надати інші юридичні послуги, проте такі послуги підтверджують факт надання неналежної і неякісної юридичної допомоги

Суд першої інстанції не врахував, що ФОП ОСОБА_2 порушено умови договору, оскільки не здійснено аналіз судової практики щодо коефіцієнтів страхового стажу, які враховуються при розрахунку пенсії та щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, яка надана не адвокатом.

Вказує, що новий примірник позову, переданий ОСОБА_1 02 травня 2023 року для подання до суду був аналогічний позову у справі № 640/20454/22, а також сформований для подання до ліквідованого суду, що свідчить про те, що представники відповідача жодним чином не намагалися усувати недоліки, які були встановлені судами у справі № 640/20454/22 та жодним чином не намагалися належним чином виконувати умови укладених договорів

Зазначає, що позивач була позбавлена можливості оцінити документи (заяви до Пенсійного фонду, позовну заяву тощо) на їх відповідність вимогам законодавства, оскільки у неї відсутня юридична освіта та з метою вирішення саме юридичних питань (підготовки документів щодо перерахунку пенсії) вона звернулася до юристів.

Від представника ФОП ОСОБА_2 - адвоката Бородіна А.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що сторонами договору підписані акти про надання юридичних послуг, що підтверджує факт повного виконання відповідачем своїх зобов`язань та відсутність претензій відносно якості, обсягу та змісту наданих послуг, зазначених у договорі.

Оспорювані договори припинили свою дію у зв`язку із повним виконанням зобов`язань та на момент звернення до суду з цим позовом не є чинними.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Монько С.В. у судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги.

Представник ФОП ОСОБА_2 - адвокат Бородін А.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія апеляційного суду, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, дійшла висновку про таке.

Судом встановлено, що 23 вересня 2022 року між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 укладений договір про надання юридичних послуг № В-229 (а.с. 23).

Відповідно до пункту 1.1. договору про надання юридичних послуг № В-229 виконавець зобов`язався за дорученням замовника надати юридичні послуги, зазначені у пункті 1.2 договору, для чого зобов`язався вчинити юридичні та інші пов`язані з ним дії в обсязі, обумовленому в цьому договорі.

Пунктом 1.2 договору визначено, що замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику наступні юридичні послуги: проект заяви до ПФ району, проект заяви до ГУ ПФУ, проект заяви до ПФ міста Києва.

Надання юридичних послуг виконавцем за цим договором складається з послідовних етапів:

І етап - вивчення надання замовником документів та відомостей, підбір нормативно-правових актів, аналіз судової практики, визначення найбільш оптимального плану для виконання предмету, зазначеного у пункті 1.2 цього договору,

ІІ етап - складання проектів документів, зазначених у пункті 1.2 цього договору, на паперовому або електронному носії.

Вартість юридичний послуг, відповідно до пункту 1.2 цього договору, становить 11 000 грн, на виконання якого позивач сплатила 11 000 грн частинами: 23 вересня 2022 року - 1 000 грн, 27 вересня 2022 року - 4 000 грн, 29 вересня 2022 року - 6 000 грн (а.с. 24, 25, 26).

29 вересня 2022 року між сторонами договору № В-229 підписано акт про надання юридичних послуг, відповідно до якого виконавець виконав умови договору, а замовник прийняв від виконавця роботу (а.с. 35).

10 листопада 2022 року між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 підписаний договір про надання юридичних послуг № В-333, згідно з пунктом 1.1 якого виконавець зобов`язується за дорученням замовника надати послуги, зазначені у пункті 1.2 договору, для чого зобов`язується вчинити юридичні та інші пов`язані дії в обсязі, обумовленому в цього договорі (а.с. 40).

Відповідно до пункту 1.2 договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику юридичні послуги: проект позовної заяви, проект клопотання.

Пунктом 1.3 договору визначено, що надання юридичних послуг виконавцем за цим договором складається з послідовних етапів:

І етап - вивчення наданих замовником документів та відомостей, підбір нормативно-правових актів, аналіз судової практики, визначення найбільш оптимального плану для виконання предмету, визначеного у пункті 1.2 цього договору,

ІІ етап - складання проектів документів, зазначених в пункті 1.2 договору, на паперовому або електронному носії.

Згідно з пунктом 2.1.1 договору виконавець зобов`язаний: надати юридичні послуги в обсязі та якості, які установлені цим договором, керуючись діючим законодавством.

Вартість юридичних послуг, відповідно до пункту 4.1 указаного договору, становить 12 700 грн, яка позивачкою сплачена частинами: 10 листопада 2022 року у сумі 11 000 грн, 15 листопада 2022 року - 1 700 грн (а.с. 41-42).

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Спірні правовідносини є відносинами з надання послуг, тому, права і обов`язки сторін регулюються, зокрема, положеннями глави 63 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У частині другій цієї статті цієї статті також зазначено, що її положення застосовуються до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Договір про надання послуг характеризується особливим об`єктом, який, по-перше, має нематеріальний характер, а по-друге, нероздільно пов`язаний з особистістю послугонадавача. Тобто, у зобов`язаннях про надання послуг результат діяльності виконавця немає матеріального змісту, як це має місце при виконанні роботи, а полягає у самому процесі надання послуги.

Згідно з договором про надання послуг важливим є не сам результат, а дії, які до нього призвели.

З урахуванням наведених особливостей слід зазначати, що стаття 177 ЦК України серед переліку об`єктів цивільних прав розглядає послугу як самостійний об`єкт, при цьому її характерною особливістю, на відміну від результатів робіт, є те, що послуга споживається замовником у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності виконавцем.

Тобто характерною ознакою послуги є відсутність результату майнового характеру, невіддільність від джерела або від одержувача та синхронність надання й одержання послуги.

Для кваліфікації послуги головним є предметний критерій: предметом договору про надання послуг є процес надання послуги, що не передбачає досягнення матеріалізованого результату, але не виключає можливість його наявності. Якщо внаслідок надання послуги й створюється матеріальний результат, то він не є окремим, віддільним від послуги як нематеріального блага, об`єктом цивільних прав, через що відповідний результат не є обігоздатним сам по собі. Близька за змістом правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 січня 2022 року у справі № 761/16124/15-ц.

Так, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що сторони підписали акти виконання договорів про надання юридичних послуг, що посвідчує факт виконання відповідачем зобов`язання.

Під предметом договору цивільно-правова теорія розуміє необхідні за цим договором дії, що призводять до бажаного для сторін результату, тобто такий результат визначає, про що саме домовилися сторони.

У розумінні положень цивільного законодавства договір спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, тобто виникнення цивільного правовідношення, яке, у свою чергу, може включати певні права та обов`язки, виконання яких призводить до бажаного для сторін результату. Однак усі вони (права та обов`язки) не можуть охоплюватися предметом договору, оскільки можуть стосуватися як різноманітних умов договору, так і бути наслідком укладення договору, який є підставою їх виникнення. При цьому значення предмета договору може набувати основна дія (дії), що вчинятиметься сторонами і забезпечить досягнення мети договору.

За змістом статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов, до яких, серед іншого, віднесено умови про предмет договору.

Отже, предмет договору визначається у момент його укладення, без нього не може існувати договору, а тому не може виникати зобов`язання; предмет договору має відображати головну суть договору цього виду.

Правова природа договору визначається з огляду на його зміст (а не назву договору). З`ясовуючи зміст правовідносин сторін договору, суди мають виходити з умов договору, його буквального та логічного змісту, з намірів сторін саме того договору, з приводу якого виник спір, а також із того, що сторони правовідносин мають діяти добросовісно.

Вказані висновки відповідають висновкам, які викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17 січня 2019 року у справі № 923/241/18, від 21 травня 2019 року у справі № 925/550/18, від 19 червня 2019 року у справі № 923/496/18, від 12 серпня 2021 року у справі № 910/7914/20, від 21 жовтня 2021 року у справі № 908/3027/20.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

У постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №355/385/17 зазначено, що тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Предметом позову є вимога ОСОБА_1 (замовника) спрямована до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (виконавця) про розірвання договорів про надання юридичних послуг та стягнення грошових коштів у загальній сумі 23 700 грн, сплачених замовником на виконання умов цих договорів.

Натомість відповідач (виконавець) заперечує проти задоволення позову у зв`язку з тим, що позивачем підписані акти виконання.

Апеляційний суд враховує, для правильного вирішення спору у цій справі судами необхідно виходити з того, що: 1) підлягають встановленню обставини щодо характеру та змісту послуг, оплати якої вимагає виконавець, тобто у чому саме полягає споживання таких послуг; 2) визначити яким вимогам (критеріям) повинні відповідати ці послуги, тобто з`ясувати, які послуги слід вважати належно наданими; 3) встановлення обставин фактичного отримання цих послуг замовником у спірний період на умовах, які визначені в укладеному між сторонами договорі, та чи це підтверджується наявними у матеріалах справи доказами; 4) перевірити чи відповідають надані виконавцем послуги вимогам (критеріям), які сторони визначили в договорі; 5) на підставі чого встановити чи належним чином виконані виконавцем умови договорів перед замовником.

Зі змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що зобов`язанню замовника оплати за надані послуги кореспондує обов`язок надати юридичні послуги в обсязі та якості, які установлені цим договором, керуючись діючим законодавством.

Як на підставу для розірвання договорів про надання юридичних послуг ОСОБА_1 у своєму позові посилається на істотне порушення договору відповідачем, оскільки у зв`язку із наданням неякісної та неналежної правової допомоги вона була позбавлена того, на що розраховувала при укладенні договорів - перерахунок пенсії.

Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору.

При оцінці істотності порушення умов договору як підстави для його розірвання необхідно враховувати такі чинники: 1) значущість шкоди від порушення; 2) фактор неможливості або ускладненості покладання відповідальності за збитки на боржника; 3) значущість порушення як такого; 4) втрату кредитором інтересу у виконанні договору; 5) втрату довіри до боржника; 6) фактор передбачуваних негативних наслідків порушення; 7) принциповість суворого дотримання умов договору; 8) інтерес боржника у збереженні договору; 9) ступінь виконання договору до моменту його розірвання; 10) відсутність інтересу боржника у збереженні договору; 11) не оспорювання боржником здійсненої кредитором односторонньої відмови протягом розумного строку; 12) звільнення боржника від відповідальності за допущене порушення; 13) недобросовісність боржника; 14) врахування вини кредитора і його добросовісності; 15) неодноразовість порушення (визначення істотності порушення за сукупністю); 16) публічний характер порушеного договору; 17) неусунення боржником порушення в додатковий термін; 18) ненадання боржникові можливості усунути порушення; 19) готовність боржника усунути порушення, виражена у вигляді відповідного запиту; 20) об`єктивну неможливість усунення порушення; 21) можливість легкого виправлення порушення силами кредитора або залучених ним осіб.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватись з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та/або упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

За умовами договору про надання юридичних послуг № В-229, укладеного між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 від 23 вересня 2022 року, виконавець зобов`язався за дорученням замовника надати юридичні послуги, а саме: проект заяви до ПФ району, проект заяви до ГУ ПФУ, проект заяви до ПФ міста Києва.

Пунктом 2.1.1 цього договору визначено обов`язок виконавця надати юридичні послуги в обсязі та якості, які установлені цим договором, керуючись діючим законодавством.

29 вересня 2022 року ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 підписаний акт про надання юридичних послуг, відповідно до якого виконавець виконав, а замовник прийняв наступні послуги: проект заяви до ПФ району, проект заяви до ГУ ПФУ, проект заяви до ПФ міста Києва (а.с. 35).

Копії указаних документів, зазначених в акті, додані до позовної заяви (а.с. 27-34).

Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 07 жовтня 2022 року № 84 відмовлено ОСОБА_1 у розгляді заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з тим, що до заяви про перерахунок пенсії від 30 вересня 2022 року додано копію з копії паспорта, ідентифікаційного коду, трудової книжки, довідку про заробітну плату не завірені у встановленому порядку (а.с. 37).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що хоч в акті про надання юридичних послуг і зазначено про відсутність претензій у замовника до виконавця відносно якості, обсягу та змісту наданих послуг, такий акт був підписаний позивачем (замовником) 29 вересня 2022 року, коли їй не могло бути відомо про наявність недоліків у складених виконавцем документах, які у подальшому стали підставою для відмови Пенсійного фонду у розгляді заяви про перерахунок пенсії.

10 листопада 2022 року між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 укладений договір про надання юридичних послуг № В-333, за умовами якого виконавець зобов`язується за дорученням замовника надати послуги, а саме: проект позовної заяви, проект клопотання (а.с. 40).

15 листопада 2022 року ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 підписаний акт про надання юридичних послуг, відповідно до якого виконавець виконав, а замовник прийняв наступні послуги: проект позовної заяви, проект клопотання (а.с. 47).

Відповідно до штампу вхідної кореспонденції 24 листопада 2022 року до Окружного адміністративного суду міста Києва подано адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у м. Києві про визнання незаконним та скасування рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 07 жовтня 2022 року № 84 про відмову у проведенні перерахунку пенсії, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії (справі присвоєно єдиний унікальний номер № 640/20454/22) (а.с. 43-46).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 28 листопада 2022 року у справі № 640/20454/22 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, визначено строк для усунення недоліків, а саме: подання до суду заяву на усунення недоліків із зазначенням дати та номера справи, до якої долучити:

позовну заяву, яка повинна відповідати вимогам пунктів статті 160 КАС України щодо чіткого формулювання змісту позовних вимог в частині визначення дати, з якої позивач вважає необхідно здійснити перерахунок;

належним чином засвідчені копії оскаржуваного рішення від 07 жовтня 2022 року та заяву позивача від 29 вересня 2022 року;

додатки, додані до позовної заяви в читабельному вигляді в кількості для суду та відповідача (а.с. 48).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 січня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху (а.с. 57).

У вказаній ухвалі зазначено, що на виконання положень пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу у зв`язку із не усуненням недоліків позовної заяви (а.с. 58).

Супровідним листом за підписом заступника керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 травня 2023 року повернуто ОСОБА_1 позовну заяву у зв`язку з тим, що Окружного адміністративного суду міста Києва припинив здійснення правосуддя та прийом процесуальних документів (а.с. 63).

Доказів того, що ФОП ОСОБА_2 усунула порушення та повторно підготувала та подала заяву від імені позивача заяву про перерахунок пенсії із належним чином оформленими документами, матеріали справи не містять.

У подальшому ФОП ОСОБА_2 підготувала позовну заяву для оскарження рішення органу Пенсійного фонду про відмову у розгляді заяви про перерахунок пенсії ОСОБА_1 та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії.

Указана позовна заява залишена адміністративним судом без руху через її невідповідність вимогам статті 160 КАС України, однак через не усунення недоліків була повернута позивачу.

Апеляційний суд враховує, що пунктом 5.2 договорів про надання юридичних послуг № В-229 та № В-333 визначено, що виконавець не гарантує розгляд справи (звернення) державними, судовими та іншими органами, організаціями і установами свідомо на користь замовника, оскільки вирішення завдання замовника не входить до компетенції виконавця, у тому числі в частині строків розгляду справи (звернення).

Також апеляційний суд враховує, що виконавець не може гарантувати автоматичного позитивного результату розгляду заяви про перерахунок пенсії та судового провадження про оскарження дій пенсійних органів, оскільки рішення ухвалюють уповноважені органи чи суд.

Обов`язок виконавця за умовами договорів - надавати належну правову допомогу, проте він не відповідає за результат, зумовлений рішенням суду чи іншого органу влади.

Однак з матеріалів справи, зокрема із документів, складених відповідачем на виконання умов договорів, вбачається, що заява про перерахунок пенсії так і не була розглянута по суті через допущені недоліки при поданні документів, а саме: додані до заяви документи не були завірені у встановленому порядку.

Також не була розглянута по суті адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 , оскільки позовну заяву повернуто позивачу через не усунення недоліків.

Крім того вимоги позовної заяви стосувалися скасування рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 07 жовтня 2022 року № 84 про відмову у проведенні перерахунку пенсії, хоча указаним рішенням відмовлено у розгляді заяви про перерахунок пенсії через недоліки доданих до неї документів, а не відмовлено у проведенні перерахунку пенсії.

Таким чином доводи позивача про те, що під час дії договору про надання юридичних послуг стало очевидним їх невиконання відповідачем належним чином, підтверджені матеріалами справи.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув увагу, що під час дії строку договорів про надання послуг відповідач не виконав умови договору щодо надання юридичних послуг належної якості.

При цьому сам по собі факт складення ФОП ОСОБА_2 проекту заяви до ПФ району, проекту заяви до ГУ ПФУ, проекту заяви до ПФ міста Києва, проекту позовної заяви, проекту клопотання, з урахуванням встановлених обставин щодо недоліків таких документів, не свідчить про належне виконання ФОП ОСОБА_2 умов договорів.

ОСОБА_1 у своєму позові посилалася на те, що у зв`язку з наданням їй відповідачем неякісної та неналежної юридичної допомоги, вона була позбавлена того, на що розраховувала при укладенні договорів - перерахунок пенсії.

Апеляційний суд враховує наявність можливості у ОСОБА_1 захистити свої права іншим шляхом чи звернутися з аналогічною заявою у майбутньому, зокрема за допомогою іншого представника або й самостійно, однак очевидно, що за період неналежного виконання відповідачем умов договорів ОСОБА_1 втрачено багато часу, за який так і не було вирішене питання щодо перерахунку її пенсії.

Оскільки позивач обґрунтувала та довела обставини, що дають підстави для розірвання договорів відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України, а саме: істотність порушення відповідачем умов договорів; завдання позивачеві шкоди, внаслідок якої позивач позбавився того, на що вона розраховувала при укладенні договорів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності істотного порушення ФОП ОСОБА_2 умов договорів і відповідно підстав для їх розірвання.

Щодо вимоги про стягнення з ФОП ОСОБА_2 грошових коштів у загальній сумі 23 700 грн, сплачених позивачем на виконання умов договорів, апеляційний суд враховує таке.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Отже, зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виникають також у зв`язку з договірними правовідносинами, що існували раніше, як результат їх трансформації.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року у справі № 537/4259/15-ц (провадження № 61-592св20) зазначено, що «відповідно до частини четвертої статті 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. У пункті 3 частини третьої статті 1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Тлумачення частини третьої статті 651, частини четвертої статті 653, пункту 3 частини третьої статті 1212 ЦК України свідчить, що якщо одна із сторін договору передала у власність іншій стороні певне майно (сплатила кошти) і судом встановлено порушення еквівалентності зустрічного надання внаслідок невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків однієї із сторін, сторона, що передала майно (сплатила кошти), має право вимагати повернення переданого іншій стороні в тій мірі, в якій це порушує погоджену сторонами еквівалентність зустрічного надання.

Тобто, якщо сторона яка вчинила виконання, проте не отримала зустрічного надання в обсязі, який відповідає переданому майну (сплаченим коштам) і згодом відмовилася від договору, то вона може вимагати від сторони, яка порушила договір і не здійснила зустрічне надання, повернення майна (коштів) на підставі пункту 3 частини 3 статті 1212 ЦК України».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у повному обсязі виконала свої зобов`язання за договорами про надання юридичних послуг № В-229, № В-333 перед ФОП ОСОБА_2 та сплатила їй плату за юридичні послуги у загальній сумі 23 700 грн, а тому з урахуванням порушення ФОП ОСОБА_2 погодженої сторонами еквівалентності зустрічного надання юридичних послуг, ОСОБА_1 може вимагати від відповідача, яка істотно порушила умови договорів і не здійснила належним чином зустрічне надання юридичних послуг, повернення коштів на підставі пункту 3 частини 3 статті 1212 ЦК України у заявленому розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 лютого 2024 року ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи - частина 1 статті 133 ЦПК України.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог, позивач звільнена від сплати судового збору на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» а тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3 220 грн 80 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4 831 грн 20 коп.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Монько Олесі Вікторівни задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 13 лютого 2024 року скасувати з ухваленням нового судового рішення.

Задовольнити позов ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання договорів про надання юридичних послуг та стягнення грошових коштів.

Розірвати договір про надання юридичних послуг від 23 вересня 2022 року № В-229.

Розірвати договір про надання юридичних послуг від 10 листопада 2022 року № В-333.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11 000 грн, сплачених за договором про надання юридичних послуг від 23 вересня 2022 року № В-229, та 12 700 грн, сплачених за договором про надання юридичних послуг від 10 листопада 2022 року № В-333.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3 220 грн 80 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4 831 грн 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 13 березня 2025 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська