Справа № 544/2633/24
пров. № 2/544/179/2025
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 березня 2025 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої - судді Сайко О.О.,

за участі секретаря Костенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду на вул. Соборна, 41 справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року позивач ТОВ «Цикл Фінанс» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 25.09.2019 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (далі - АТ «Банк Кредит Дніпро») та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №6887 у відповідності до якого остання отримала кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 25.09.2021 року (п. 1.2 Кредитного договору). Після підписання Кредитного договору відповідач власним підписом засвідчив факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена Кредитним договором. Відповідно до виписки по особистому рахунку відповідача, вбачається, що АТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок Боржника як це передбачено умовами Кредитного договору. 15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі - ТОВ «Цикл Фінанс») було укладено Договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором. На дату звернення ТОВ «Цикл Фінанс» до суду борг за Кредитним договором становить: - 36828.34 гривень, яка складається з: суми боргу по тілу кредиту становить - 21027,46 гривень;суми боргу по відсоткам - 3,28 гривень; борг по комісії - 15797,6 гривень. Таким чином, ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право належного кредитора до Відповідача за Кредитним договором. На момент подання позовної заяви зобов`язання з приводу повернення кредитних коштів за Кредитним договором відповідачем не виконано ні Первісному кредитору, а ні Новому, в зв`язку з чим наявна заборгованість за Кредитним договором в сумі 36828.34 гривень. Заборгованість за Кредитним договором враховуючи санкції ст. 625 ЦК України становить - 37693.33 гривень, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту становить - 21027,46 гривень; прострочена заборгованість по відсоткам - 3,28 гривень; прострочена заборгованість по комісії - 15797,6 гривень; збитки від інфляції - 744.01 гривень; 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України - 120.98 гривень. Просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати: саме судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 7570,00 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс».

Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, її представник направив до суду письмові пояснення по суті позовних вимог та заяву про застосування позовної давності. У своїх поясненнях представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки будь-які зобов`язання перед Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» відсутні через погашення кредиту повністю у строк, визначений кредитним договором до 25.09.2021 року. З огляду на це і матеріали позовної заяви не містять належних і допустимих доказів наявності права вимоги до відповідача, а саме виписки по особовому рахунку, виписки про рух коштів по кредитному рахунку тощо.Складена директором ТОВ «Цикл Фінанс» довідка про заборгованість не є належним і допустимим доказом, оскільки складена зацікавленою у стягненні коштів особою, не підтверджена жодними фінансовими документами, навіть не містить посилань на такі документи. З доданої до позовної заяви копії кредитного договору №6887 (далі Кредитний договір) вбачається, що відповідач отримувала кредитні кошти в розмірі 20000 грн., а 4800 грн. було перераховано банком на користь страхової установи. Розділ 4 Кредитного договору також містить відомості, що сума платежу за розрахунковий період проведена, виходячи з суми 20000 грн. Проте, надавши кредит у розмірі 20000 грн., позивач стверджує, що розмір заборгованості за тілом кредиту становить 21027,46 грн.

Враховуючи, що 26.09.2024 року сплив термін вимоги за кредитним договором №6887, відповідач знищила платіжні документи за вказаним договором, проте у неї випадково залишились дві квитанції про сплату кредиту на суми 1918 грн. та 4000 грн., а тому заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту не узгоджуються з викладеними обставинами.

Крім цього позовні вимоги містять вимогу про стягнення суми боргу по комісії 15797,6.

Такі вимоги не ґрунтуються на нормах закону з огляду на наступне.

16 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким частину четверту статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» доповнено нормою наступного змісту: кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Виходячи зі змісту законодавчих норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку.

Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, то така операція як обслуговування кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Напевно з огляду на це витяг з реєстру боржників до договору факторингу не містить відомостей про наявність строкової та (або) простроченої заборгованості по комісії.

У заяві про застосування позовної давності просив суд при ухваленні рішення застосувати наслідки спливу позовної давності, оскільки строк погашення кредиту за договором становив до 25.09.2021, відповідно строк звернення до суду сплив 26.09.2024 року.

Представник позивача, користуючись правами, передбаченими ст. 43 ЦПК України, подав заперечення на письмові пояснення відповідача. Відповідач вказує про відсутність будь-яких зобов`язань перед Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» через погашення кредиту повністю у строк, визначений кредитним договором до 25.09.2021 року, однак не надає жодних належних доказів на підтвердження. Позивач надав детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №6887 від 25.02.2019 року який містить: загальну суму заборгованості, умови та поточні дані станом на 14.12.2021 року; Розрахунок суми несплаченої частки кредиту по кредитному договору (додаток 1); Розрахунок суми несплачених відсотків за користування кредитними коштами, нарахованих відповідно до кредитного договору (додаток 2); Розрахунок суми несплачених комісій за користування кредитними коштами нарахованих відповідно до кредитного договору (додаток 3). Вказані Відповідачем платежі у розмірі 1918 гривень та 4000 гривень вже враховані у загальну суму заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку Відповідача № НОМЕР_1 за період з 25.09.2019 по 14.12.2021 року. Відповідач стверджує, що вона отримувала кредитні кошти в розмірі 20000 грн., а 4800 грн. було перераховано банком на користь страхової установи, що не відповідає дійсності, адже відповідно до п.1.2. Кредитного договору Сума Кредиту становить 24800,00 грн. (двадцять чотири тисячі вісімсот гривень 00 коп.). Відповідно до п.3 Паспорту споживчого кредиту сума / ліміт кредиту становить 24800,00 грн. Відповідно до п.1.4. Кредитного договору кредит надається шляхом зарахування Суми Кредиту на поточний рахунок Клієнта: № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», далі - Рахунок. Датою видачі Кредиту вважається день зарахування суми Кредиту на Рахунок Клієнта. Доказом надання кредитних коштів відповідачу за Кредитним договором є виписка по особовим рахунку відповідача № НОМЕР_3 за період 25.09.2019 по 14.12.2021 роки. Отже, на рахунок відповідача № НОМЕР_3 за період з 25.09.2019 по 14.12.2021 роки надходили кредитні кошти у розмірі 24 800 грн., які відповідач використовував у власних цілях, що відомо з проведених банківських операцій та підтверджується наданою випискою, а доводи наведені у відзиві на позовну заяву є безпідставними. Додатковим доказом використання кредитних коштів та всі оплати по погашенню кредиту відповідачем за Кредитним договором є виписки по особовим рахункам відповідача з 25.09.2019 по 14.12.2021 роки. Відповідач стверджує, що ТОВ «Цикл Фінанс» не надав належних та допустимих доказів на підтвердження переходу права вимоги, що не відповідає дійсності. До позовної заяви було додано: копію договору факторингу №15.12.2021 року; копію витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 року за Кредитним договором; копію додатку № 3 до Договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 року та копію платіжного доручення про оплату за Договором факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 року. Також відповідач зазначає, що відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 року доданого до матеріалів справи не містяться відомості про наявність строкової та (або) простроченої заборгованості по комісії, однак даний висновок є помилковим. У витязі з реєстру боржників до договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 р. справді помилково не зазначено суми заборгованості по комісії, проте загальна сума Права Вимоги становить 36828,34 гривень, яка складається з: суми боргу по тілу кредиту - 21027, 46 гривень;суми боргу по відсоткам - 3,28 гривень; борг по комісії - 15797,60 гривень. Тобто сума заборгованості по комісії врахована у загальну суму заборгованості.

Відповідно до п.1.1 Кредитного договору Банк надає Клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а Клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим Договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним Договором в повному обсязі. Згідно з п.1.2 Кредитного договору за цим Договором Банк надає Клієнту грошові кошти (далі - Кредит) на наступних умовах: сума Кредиту 24 800,00 грн.; Строк кредитування 24 місяців; Кінцева дата повернення Кредиту: 25 вересня 2021 р.; Цільове призначення: на споживчі потреби; Щомісячна комісія за обслуговування Кредиту: 5% від Суми Кредиту; Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом: 0,001% річних; на прострочену заборгованість за Кредитом: 56% річних. Згідно з п.3.7.2 Кредитного договору Банк надав для ознайомлення в письмовій формі Паспорт продукт. Відповідно до п.2 ч.4 Паспорту споживчого кредиту щомісячна комісія за обслуговування кредиту становить: з 1 по 6 міс. - 1736,00 грн., з 7 по 12 міс. - 1364,00 грн., з 13 по 18 міс. - 992,00 грн., з 19 по 24 міс. - 558,00 грн. Відповідач під час укладення договору ознайомлювався з його текстом та змістом в цілому, у тому числі з графіком щомісячних платежів за кредитними договором жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловив та з ними погодився, про що свідчать його підписи. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 ЗУ «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до ч.2 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Також представник позивача подав заперечення на заяву про застосування позовної давності, зазначивши, що відповідно до наданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості за Кредитним договором останній платіж за Кредитним договором було здійснено 02.06.2020 року у розмірі 992,50 грн. Отже, строк позовної давності у три роки відраховується з 02.06.2020 року (моменту, коли відповідач перестав виконувати свої зобов`язання). Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID- 19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID- 19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Разом з тим, 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні». В подальшому, відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» неодноразово були внесені зміни щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні та проведення мобілізації. На даний час строк дії воєнного стану в Україні продовжено. Відповідно до пункту 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк його дії. Тобто строк, визначений ст. 257 ЦК України, продовжується на строк дії в Україні воєнного, надзвичайного стану відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» цього Кодексу, враховуючи зміни, внесені Законом України від 15.03.2022 р. N 2120-IX. Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі заявником не пропущено.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві клопотав про розгляд справи без його участі.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, просили проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають частково.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 25.09.2019 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №6887 у відповідності до якого остання отримала кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 25.09.2021 року (п. 1.2 Кредитного договору). Відповідно до п.1.1 Кредитного договору Банк надає Клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а Клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим Договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним Договором в повному обсязі. Згідно з п.1.2 Кредитного договору за цим Договором Банк надає Клієнту грошові кошти (далі - Кредит) на наступних умовах: сума Кредиту 24 800,00 грн.; Строк кредитування 24 місяців; Кінцева дата повернення Кредиту: 25 вересня 2021 р.; Цільове призначення: на споживчі потреби; Щомісячна комісія за обслуговування Кредиту: 5% від Суми Кредиту; Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом: 0,001% річних; на прострочену заборгованість за Кредитом: 56% річних. (а.с.8).

Відповідно до ст. 634 Цивільного кодексу України (далі ЦК) передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Згідно із ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до виписки по особистому рахунку відповідача, вбачається, що АТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок відповідача як це передбачено умовами Кредитного договору (а.с.22-91).

15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі - ТОВ «Цикл Фінанс») було укладено Договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором. Згідно виписки з Реєстру боржників до Договору факторингу борг ОСОБА_1 за Кредитним договором №6887 становить: 36828.34 гривень, яка складається з: суми боргу по тілу кредиту - 21027,46 гривень; суми боргу по відсоткам - 3,28 гривень. (а.с.12-15,11,18).

Відповідно до Розрахунку заборгованості, станом на 14.12.2021 ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором №6887 36828.34 гривень, яка складається з: суми боргу по тілу кредиту - 21027,46 гривень; суми боргу по відсоткам - 3,28 гривень, заборгованості по комісії 15 797,60 грн (а.с.92-93).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом статтей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Судом встановлено, що відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів. Вказані відповідачем у письмових поясненнях платежі у розмірі 1918 гривень та 4000 гривень враховані у загальну суму заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку відповідача № НОМЕР_1 за період з 25.09.2019 по 14.12.2021 року. Інші доводи відповідача про неналежні на необґрунтовані докази позивача, якими підтверджується розмір його заборгованості, суд не бере до уваги, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону та нічим не спростовані.

Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основною сумою боргу та відсотків за користування кредитом підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 3% річних та індекс інфляції нарахований позивачем у відповідності до ст. 625 ЦК України за період з 15.12.2021 року по 23.02.2022 року становить: збитки від інфляції - 744.01 гривень; 3% річних - 120.98 гривень.

Таким чином заборгованість за кредитним договором враховуючи санкції ст. 625 ЦК України становить 21 895,73 гривень, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 21027,46 гривень; прострочена заборгованість по відсоткам - 3,28 гривень; збитки від інфляції - 744.01 гривень; 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України - 120.98 гривень.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача комісії за кредитними договорами, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно з п.1.2 Кредитного договору за цим Договором Банк надає Клієнту грошові кошти (далі - Кредит) на наступних умовах: сума Кредиту 24 800,00 грн.; Строк кредитування 24 місяців; Кінцева дата повернення Кредиту: 25 вересня 2021 року; Цільове призначення: на споживчі потреби; Щомісячна комісія за обслуговування Кредиту: 5% від Суми Кредиту. Відповідно Графіку платежів щомісячна комісія за обслуговування кредиту становить: з 1 по 6 міс. 12240 грн., з 7 по 12 міс. 992 грн., з 13 по 18 міс. - 744,00 грн., з 19 по 24 міс. - 483,60 грн

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично було укладено кредитний договір, при цьому відповідачем, у платежі за кредитом була включена плата за додаткову послугу банку, а саме «розрахунково-касове обслуговування».

Відповідно до частин першої-другої,п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредитуумови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положеньЗакону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержания процентів за користування кредитом.Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК Україниє обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватись будь - якою зустрічною оплатою збоку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту, розрахунково-касове обслуговування чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично надання кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюються при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту - позичальнику.

Враховуючи наведене, Акціонерне товариство «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» не мало права встановлювати такий платіж у кредитному договорі, за дії, які банківська установа вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами. Крім того встановлено, що розмір такої послуги становить 20 757,60 грн, що є неспівмірним та становить 100% від суми наданого відповідачу кредиту.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини 2 статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Умова договору про плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною та не потребує визнання недійсною.

Дані висновки повністю узгоджуються з висновками, викладеними в постанові ВП Верховного Суду від 13.07.2022 по справі №496/3134/19.

Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що враховуючи те, що у Договорі умова банку про сплату комісії позичальником є нікчемною, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача за кредитним договором №6887 15797,60 грн суми заборгованості за комісіями до задоволення не підлягають.

Доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності суд не бере до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до кредитного договору датою повернення кредиту для позичальника визначено 25.09.2021.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID- 19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». З 01 липня 2023 року в Україні скасовано дію карантину.

Разом з тим, 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні». В подальшому, відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» неодноразово були внесені зміни щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні та проведення мобілізації. На даний час строк дії воєнного стану в Україні продовжено. Відповідно до пункту 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк його дії. Тобто строк, визначений ст. 257 ЦК України, продовжується на строк дії в Україні воєнного, надзвичайного стану відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» цього Кодексу, враховуючи зміни, внесені Законом України від 15.03.2022 р. N 2120-IX. Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі позивачем не пропущено.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконала свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів за кредитним договором в установлені договором строки, ТОВ « ЦИКЛ ФІНАНС» отримав право вимоги за договором факторингу, тому суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 21 895,73 гривень, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту становить - 21027,46 гривень; прострочена заборгованість по відсоткам - 3,28 гривень; збитки від інфляції - 744.01 гривень; 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України - 120.98 гривень.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн та заявлено позовні вимоги про стягнення 37693,33 грн.

Судом задоволено позов на суму 21027,46 грн, що становить 55,79 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1351,46 грн.

Також, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК Українивизначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів відповідача в суді здійснювала адвокат Дорошенко М.А., про що свідчить копія ордеру №1494250 від 16.05.2023 та копія договору про надання правничої допомоги від 16.05.2023 №16/05 (а.с. 5 на звороті, 19-21).

На підтвердження оплати за наданні послуги з правової допомоги відповідачем надано розрахунок суми судових витрат, акт про прийняття-передачі наданих послуг №492 від 21.10.2024, рахунок фактуру та платіжну інструкцію №6971 від 23.10.2024 (а.с. 9-10) на суму 7570 грн.

Судом встановлено, що правнича допомога полягала в зустрічі з представником ТОВ «Цикл Фінанс», консультації та ознайомленні з матеріалами справи, підготовкою позовної заяви. Враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, співмірність за надані юридичні послуги зі складністю справи, яка не була спростована стороною відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з позивача понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу пропорційно сумі задоволених вимог у розмірі 4223,30 грн (7570 грн*55,79%), з огляду на їх доведеність належними доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 21 895 (двадцять одну тисячу вісімсот дев`яносто п`ять) гривень 73 коп., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 21027,46 гривень; прострочена заборгованість по відсоткам - 3,28 гривень; збитки від інфляції 744,01 гривень; 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України - 120.98 гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 (народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ) у повернення сплаченого судового збору 1351 (одну тисячу триста п`ятдесят одну) гривню 46 коп. та 4223 (чотири тисячі двісті двадцять три) грн. 30 коп.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 12.03.2025.

Суддя О.О.Сайко