Справа №:755/1809/25
Провадження №: 2-н/755/53/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2025 р. місто Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Савлук Т.В., вивчивши матеріли заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини на предмет дотримання вимог цивільного процесуального законодавства щодо форми та змісту поданої до суду заяви, суддя доходить наступних висновків.

Виходячи з положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 160 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно із статтею 162 Цивільного процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Звертаючись до суду, заявник зазначила адресу боржника ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 .

На виконання вимог ч. 4 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України суддею в порядку досудової підготовки справи здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру, з отриманої відповіді № 1085755 від 03 лютого 2025 року вбачається, що місцем реєстрації боржника ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до юрисдикції Дніпровського району міста Києва.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 165 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Нормою частини першої статті 166 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

З огляду на викладене, відсутні підстави для відкриття наказного провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини, оскільки боржник не зареєстрований у межах Дніпровського району міста Києва, що дає підстави суду відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу, як це передбачено пунктом 9 частини першої статті 165 Цивільного процесуального кодексу.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 27, 162, 164, 165 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявоюОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: