Справа № 223/561/13
Провадження № 6/204/53/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Єрмак Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа Вугледарський відділ державної виконавчої служби у Волноваському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, -

У С Т А Н О В И В :

24 лютого 2025 року ОСОБА_1 , через представника, звернулася до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, визначивши зацікавленою особою Вугледарський відділ державної виконавчої служби у Волноваському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В обґрунтування заяви зазначає, що у провадженні Вугледарського міського суду Донецької області перебувала справа № 223/561/13-ц за поданням Вугледарської ВДВС у Волноваському районі Донецької області Східного МУ МЮ про її тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон. Вказує, що ухвалою суду від 26 червня 2013 року Вугледарського міського суду Донецької області у справі № 223/561/13-ц їй встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон до виконання вимог за двома виконавчими провадженнями: № 04-270-2013, згідно виконавчого листа № 2-99 від 14 листопада 2008 року, що виданий Вугледарським міським судом Донецької області, про стягення (солідарно з ОСОБА_2 ) заборгованості на користь ОСОБА_3 у сумі 174 301 гривень 20 копійок та, № 04-271-2013 згідно виконавчого листа № 2-476 від 26 червня 2006 року, що виданий Вугледарським міським судом Донецької області у розмірі 4 000 доларів США еквівалент вказаної суми в гривні по курсу НБУ на момент передачі грошей, що за обміном курсу в «Приватбанку» на 11 квітня 2005 року складає 21 200 гривень. Стверджує, що на виконання ухвали Вугледарського міського суду Донецької області у справі № 223/561/13-ц Державна прикордонна служба України тимчасово обмежила її у праві виїзду за межі України. Вказує, що 30 серпня 2013 року за виконавчим провадженням № 04-270-2013 (№ 38834392) згідно виконавчого листа № 2-99 від 14 листопада 2008 року державним виконавцем Коршунович Я.Г. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю стягувача ОСОБА_4 . Також, зазначає, що вказаною постановою припинено чинність арешту майна ОСОБА_1 та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Вказує, що з відповіді Вугледарського ВДВС у Волноваському районі Донецької області Східного МУ МЮ від 07 лютого 2025 року № 2176269 вбачається, що матеріали вищевказаного виконавчого провадження були знищені на підставі акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 01 березня 2017 року, згідно наказу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 01 березня 2017 року № 1042/4 «Про затвердження складу комісій по знищенню завершених виконавчих проваджень відділів державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області». Разом з цим, зазначає про те, що в Єдиному реєстрі боржників та Автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутність відомості про відкриті відносно неї виконавчі провадження та інформація про неї як боржника. Тому вважає, що на сьогоднішній день відсутні правові підстави для накладання на неї заборони виїзду за кордон. Натомість, зазначає, що 31 січня 2025 року при спробі перетину державного кордону України вона отримала рішення про відмову в перетинанні державного кордону України з причин наявності в базі даних ДПСУ, що визначено ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 26 червня 2013 року за цивільною справою № 223/561/13-ц, тимчасового обмеження у праві її виїзду за межі України від 29 листопада 2013 року. Стверджує, що вона є внутрішньо переміщеною особою, яка до повномасштабної війни проживала в м. Вугледар Донецької області, де внаслідок воєнних дій знищено все її майно, у зв`язку з чим вона була вимушена покинути місце свого проживання та переїхати до м. Харкова. Вказує, що наразі вона мешкає в одному із найнебезпечніших районів м. Харкова (Київському районі), який постійно піддається обстрілам, що створює загрозу її життю та здоров`ю й, оскільки вона не має інших доходів, ніж виплати ВПО, бо роботу так і не знайшла, то вона має намір виїхати за кордон для убезпечення власного життя і здоров`я та працевлаштування. Тому, прохає суд скасувати їй тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке встановлено ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 26 червня 2013 року у справі № 223/561/13-ц.

У судове засідання заявниця та її представник адвокат Вороний К.В., не з`явилися, останній надав заяву про розгляд заяви за їх відсутності (а. с. 26 та на звороті), в якій заявлені вимоги підтримав, прохав суд їх задовольнити.

Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 25), причини неявки суду не відомі.

Дослідивши заяву з доданими до неї документами, суд вважає, що вона підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом, з Єдиного державного реєстру судових рішень, встановлено, що ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 26 червня 2013 року у цивільній справі № 223/561/13-ц, задоволено подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Вугледарського міського управління юстиції Вакуленко В.М. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до сплати боргів по виконавчих документах, виданих Вугледарським міським судом Донецької області у сумі 195501 гривня 20 копійок.

Так, зі змісту вищевказаної ухвали суду убачається, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Вугледарського міського управління юстиції знаходяться виконавчі документи, видані Вугледарським міським судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості на користь ОСОБА_3 , на загальну суму 195501 гривня 20 копійок, зокрема по: виконавчому впровадженню № 04-270-2013 згідно виконавчого листа № 2-99 від 14 листопада 2008 року, виданого Вугледарським міським судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 ( солідарно з ОСОБА_2 ), заборгованості на користь ОСОБА_4 , у сумі 174301 гривня 20 копійок та, по виконавчому впровадженню № 04-271-2013 згідно виконавчого листа № 2-476 від 26 червня 2006 року, виданого Вугледарським міським судом Донецької області, про затвердження мирової угоди згідно якої ОСОБА_1 , передає ОСОБА_5 щомісячно, кожного 10-го, 25-го числа, по 100 доларів США, або еквівалент вказаної суми в гривні по курсу НБУ на момент передачі грошей, до повного погашення боргу в сумі 4000 доларів США, що за обміном курс Приватбанку на 11 квітня 2005 року складає 21200 гривень.

30 серпня 2013 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вугледарського міського управління юстиції Коршунович Я.Г. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 38834392, відкритого за виконавчим листом № 2-99 від 14 листопада 2008 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суми боргу за договором позики від 26 серпня 2002 року у розмірі 174301 гривня 20 копійок.

31 січня 2025 року Державною прикордонною службою України (пункт пропуску «Шегині») винесено рішення про відмову в перетині державного кордону України ОСОБА_1 , з причин наявності в базі даних ДПСУ відомостей про тимчасове обмеження її у праві виїзду за межі України на підставі ухвали Вугледарського міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2013 року (а. с. 15 та на звороті).

З відповіді Вугледарського ВДВС у Волноваському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 2176269 від 07 лютого 2025 року (а. с. 12-14 та на звороті) вбачається, що на виконанні у відділі знаходився виконавчий лист № 2-476 від 26 червня 2006 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 4000 доларів США. Вказано, що даний виконавчий лист було двічі пред`явлено на виконання, однак обидва виконавчі провадження були закінчення. Так, вперше дане виконавче провадження було закінчено 12 липня 2006 року у зв`язку і з направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу ВДВС Волновасько-Докучаєвського РУЮ (п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Вдруге, виконавче провадження було закінчено за заявою стягувача на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначено, що матеріали даного виконавчого провадження знищені. Разом з цим, зазначено, що оскільки станом на день звернення вищевказані виконавчі провадження є не виконаними і сума заборгованості за даним виконавчим провадженням не погашена, а також не погашено виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій, то підстави для скасування арештів та інших дій примусового характеру відсутні.

Разом з цим, судом з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що відкритих виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 немає, а єдине наявне в автоматизованій системі виконавчих проваджень ВП № 53172686 від 21 грудня 2016 року (стягувач Вугледарський міський ВДВС ГТУЮ у Донецькій області) має статус завершеного.

Крім того, судом встановлено, що в Єдиному реєстрі боржників ОСОБА_1 не значиться.

Відповідно до вимог ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Приписами ч. ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» визначено, що громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено. Також, статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з вимогами п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець, під час здійснення виконавчого провадження, має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Нормами ст. 441 ЦПК України визначено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження управі виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що обмеження у праві виїзду за межі України є тимчасовим заходом, спрямованим на обмеження фізичної особи боржника у праві вільного перетинання державного кордону України, що має на меті забезпечення виконання зобов`язань, покладених на таку особу відповідним рішенням суду.

При цьому, як застосування такого заходу до фізичної особи боржника, так і його скасування відноситься до компетенції суду.

Приписами ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено зобов`язання боржника, відповідно до яких він зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Аналізуючи вищевказану статтю закону, можна зробити висновок про те, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, і коли виконати цей обов`язок не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Таким чином, основною і єдиною підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є його ухилення від виконання зобов`язань.

При цьому суд зазначає, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. При чому, згідно із вимогами ч. 3 указаної статті, на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом, і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Так, ст. 6 цього Закону встановлені підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, зокрема, коли громадянин ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, втручання у право фізичної особи боржника на свободу пересування, яке ґрунтується на ст. 441 ЦПК України та ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» може мати легітимну мету тільки у тому випадку, якщо судом буде встановлено факт ухилення такої особи від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Гочев проти Болгарії» сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Суд зазначає, що саме по собі невиконання рішення суду не є належною підставою для застосування до боржника фізичної особи обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки має бути доведено саме ухилення такої особи від його виконання, тобто вчинення умисних дій.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 26 червня 2013 року ОСОБА_1 було встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон до виконання вимог виконавчих листів № 0-99 від 14 листопада 2008 року у виконавчому провадженні № 04-270-2013 (про солідарне стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 174301 гривню 20 копійок) та № 2-476 від 26 червня 2006 року у виконавчому провадженні № 04-271-2013 (про стягнення на користь ОСОБА_5 4000 доларів США), перше з яких закінчено у 2013 році у зв`язку зі смертю стягувача ОСОБА_4 , а друге повернуте за заявою стягувача ще у 2014 році та на повторне виконання до ВДВС не пред`являлося, таким чином, судом встановлено, що на даний час підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за кордон немає, а відтак доходить висновку про задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 258, 260, 261, 267, 352-353, 441 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа Вугледарський відділ державної виконавчої служби у Волноваському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), встановлене ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 26 червня 2013 року у справі № 223/561/13-ц.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів зо дня її підписання суддею або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи.

Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів зо дня її підписання суддею або через п`ятнадцять днів зо дня отримання її копії учасниками справи, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна