ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 березня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 747/79/25

Головуючий у першій інстанції Тіщенко Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/638/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Онищенко О.І., Шитченко Н.В.,

із секретарем Шкарупа Ю.В.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною ОСОБА_1 на ухвалу Талалаївського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2025 року (місце ухвалення смт Талалаївка) про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей з актового запису про народження дитини,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Жовнер О.М. через систему «Електронний суд» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про виключення відомостей з актового запису про народження дитини. У позові позивач просив виключити з актового запису № 351 від 09.02.2016 про народження ОСОБА_3 , вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сваятошинського районного управління юстиції у м. Києві, даних про те, що її батьком є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Талалаївського районного суду Чернігівської області від 27.01.2025 у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про виключення відомостей з актового запису про народження дитини відмовлено.

В обґрунтування ухвали про відмову у відкритті провадження суд першої інстанції зазначив, що оскільки ОСОБА_1 не має права оспорювати своє батьківство згідно положень ч. 5 ст 136 СК України, отже вимоги позовної заяви про виключення відомостей про ОСОБА_1 як батька з актового запису про народження дитини у даному випадку не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду представник ОСОБА_1 адвокат Жовнер О.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Талалаївського районного суду Чернігівської області від 27.01.2025 і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції відмовивши у відкритті провадження фактично відмовив позивачу у позовних вимогах не дотримавшись процесуальних норм та не розглянувши обставини справи.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 90, 91, 92, 93).

Від представника ОСОБА_1 адвоката Жовнер О.М. до початку розгляду справи через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без участі апелянта та його адвоката (а.с. 94-95).

Від представника ОСОБА_2 адвоката Самофалової О.Ю. до початку розгляду справи також через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з зайнятістю адвоката у кримінальному провадженні в Подільському районному суді м. Києва, а особиста участь ОСОБА_2 у даній справі є неможливою з огляду на її перебування у іншій країні (а.с. 97-99).

Проте, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи слід відмовити, оскільки з наданого заявницею копії листа не вбачається саме її участь як адвоката у вказаному кримінальному провадженні, інших підтверджуючих даних матеріали справи не містять.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За вимогами п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судом встановлено, що у січні 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Жовнер О.М. через систему «Електронний суд» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про виключення відомостей з актового запису про народження дитини. У позові позивач просив виключити з актового запису № 351 від 09.02.2016 про народження ОСОБА_3 , вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сваятошинського районного управління юстиції у м. Києві, даних про те, що її батьком є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Талалаївського районного суду Чернігівської області від 27.01.2025 у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про виключення відомостей з актового запису про народження дитини відмовлено.

В обґрунтування ухвали про відмову у відкритті провадження суд першої інстанції зазначив, що оскільки ОСОБА_1 не має права оспорювати своє батьківство згідно положень ч. 5 ст 136 СК України, отже вимоги позовної заяви про виключення відомостей про ОСОБА_1 як батька з актового запису про народження дитини у даному випадку не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 19 ЦПК України визначено, що у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина перша статті 121 СК України).

Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 126 СК України).

Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (частини перша та друга статті 136 СК України).

У частині п`ятій статті 136 СК закріплене правило, згідно з яким, якщо особа визнала своє батьківство, завідомо знаючи, що вона не є батьком дитини, то оспорювати такий запис вона не може, оскільки ніякого порушення її прав не було - подаючи заяву про визнання свого батьківства, вона сама бажала, щоб такий запис був здійснений органами РАЦС.

Зазначена норма спрямована на захист законних інтересів дитини. Вважається, що при прийнятті рішення про «оформлення» свого батьківства чоловік враховував усі можливі правові наслідки для себе, навіть з урахуванням того, що фактично батьком дитини є інша особа. Саме тому довільна зміна ним у майбутньому початкового рішення чи відзив поданої заяви до органу РАЦС про встановлення батьківства після його державної реєстрації не допускається.

Разом з тим законодавець не виключає право особи, записаної батьком дитини за її заявою про встановлення батьківства, оспорювати здійснений органом РАЦС запис за мотивами порушення волевиявлення (наприклад, якщо заява про встановлення батьківства була подана під впливом погрози, насильства тощо).

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 332/1618/22 (провадження № 61-14812св23).

У постанові Верховного Суду від 17 березня 2020 року у справі № 606/2142/18 (провадження № 61-19502св19) зазначено, що: «при вирішенні справ про оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін по справі. За приписами частини п`ятої статті 136 СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Відповідно, з урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати».

У постанові Верховного Суду від 11 січня 2023 року у справі № 172/1206/21 (провадження № 61-9183св22) зазначено, що: «за приписами частини п`ятої статті 136 СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Відповідно, з урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 127/25686/17 (провадження № 61-43951св18), від 06 травня 2020 року у справі № 641/2867/17-ц (провадження № 61-38660св18), від 22 грудня 2020 року у справі № 127/25686/17 (касаційне провадження № 61-13452св19), від 05 лютого 2021 року в справі № 615/483/20 (касаційне провадження № 61-17337св20).

Як вбачається, позовними вимогами позивача є виключення відомостей з актового запису про народження дитини, які він обґрунтовує тим, що він не здійснював жодних дій щодо визнання батьківства відносно ОСОБА_3 .

Проте, місцевий суд прийшов до помилкового висновку на стадії відкриття провадження встановивши обставини справи та відмовивши у відкритті провадження, належним чином не з`ясував обставини справи та не дослідив докази, якими обґрунтовується позов, як це передбачено нормами ЦПК України, чим порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування ухвали Талалаївського районного суду Чернігівської області від 27.01.2025 про відмову у відкритті провадження та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Талалаївського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2025 року про відмову у відкритті провадження скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Судове рішення у повному обсязі складено 13.03.2025.

Головуючий: Судді: