Справа № 433/2184/19
Провадження № 2-в/191/105/24
У Х В А Л А

іменем України

11 березня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Форощука О.В.

за участю секретаря Рибак М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове заяву АТ АБ «УКРГАЗБАНК» про відновлення втраченого судового провадження в частині рішення суду від 30.04.2020 року Троїцького районного суду Луганської області по цивільній справі № 433/2184/19 за позовом ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», від імені якого діє представник Петренко О.І., звернулося до суду з заявою про відновлення втраченого судового провадження, мотивуючи її тим, що рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 30.04.2020 у справі № 433/2184/19 задоволено позов АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказаним рішенням суду стягнуто з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 98/2013-Р від 23.04.2013 року, в розмірі 303852,78 гривень, а також судовий збір в розмірі 4557, 80 гривень.

На даний час вказане рішення суду відповідачем ані добровільно, ані примусово не виконано. Виконавчі листи позивачем не отримувалися. Крім того строк пред`явлення виконавчого документу переривався 24.02.2022 року (до закінчення строку пред`явлення його до виконання), у зв`язку з повномасштабним вторгненням військ російської федерації на територію України, тому дана заява подана у визначені строки передбачені ч. 5 ст. 491 ЦПЦ України.

Іншого способу примусового виконання судового рішення, ніж на підставі виконавчих документів законодавством не передбачено, тому наявна необхідність отримання відповідних виконавчих листів за вказаним рішенням суду.

Однак, для отримання виконавчого документа необхідним є відновлення втраченого судового провадження у справі № 433/2184/19.

Просять суд, частково відновити втрачене судове провадження в частині рішення Троїцького районного суду Луганської області у справі № 433/2184/19 в якому задоволено позов АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме рішення суду від 30.04.2020 року у цій же справі.

Представник заявника Петренко О.І. у судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним обставинам зазначеним у заяві про відновлення втраченого провадження, вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник божника Кузьменко В.В., ОСОБА_3 у судовому засідання заперечував щодо задоволення даної заяви. Зазначив, що матеріали цивільної справи № 433/2184/19 втрачені у повному обсязі і відповідно до чинного законодавство не можуть бути відновленні частково, тільки в частині рішення. Крім цього зазначив, що заявник мав можливість звернутися за виконавчими документами до Троїцького районного суду Луганської області24.02.2022 року, однак цього не зробив. Просив відмовити у задоволені даної заяви у повному обсязі.

Інші учасники справи, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилися.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статей 488, 489 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Як зазначено в п. 38 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», за правилами розділу IX ЦПК відновлення втраченого (і в разі, коли справу знищено за закінченням строку зберігання) повністю або частково судового провадження в цивільній справі, якщо вона була закінчена ухваленням рішення або постановленням ухвали про закриття провадження, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом, судом, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі, за заявою (зміст якої визначено статтею 405 ЦПК) осіб, які брали участь у справі (їх правонаступників), або за ініціативою суду (коли це потрібно для вирішення іншої справи, надіслання справи до суду вищої інстанції тощо).

Згідно зі ст.493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановлює ухвалу про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Враховуючи категорію даної справи, суд на підставі п. 4 ч. 5 статті 12 ЦПК України сприяє встановленню фактів та обставин, необхідних для відновлення втраченого судового провадження.

Якщо місцевий суд знаходиться на тимчасово окупованій території України то відновлення втраченої справи здійснюється судом за територіальною підсудністю судових справ, визначеною згідно з ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

На підставі розпорядження Верховного суду України № 1/0/9-22 від 06.03.2022 територіальну підсудність судових справ Троїцького районного суду Луганської області змінено на Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

До матеріалів справи долучено копію заочного рішення Троїцького районного суду Луганської області від 30.04.2020 року в цивільній справі № 433/2184/19 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги задоволено та стягнуто з відповідачів солідарно заборгованість в розмірі 303 852,78 гривень, а також судовий збір в розмірі 2278, 90 гривень з кожного.

Дане рішення наявне в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Рішення набрало законної сили 17.08.2020 року.

За ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

В Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, і діє до теперішнього часу.

Відповідно до п.п. 4), п. 10-2 Розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження", тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, зокрема, передбачено, що визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Відповідно до п.п.17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката

Отже, виконавчі листи у цивільній справі № 433/2184/19 стягувачем не були отримані та не пред`являлися до виконання в граничний строк до 17 серпня 2023 року. Строк пред`явлення виконавчого документу переривався 24.02.2022 року (до закінчення строку пред`явлення його до виконання), у зв`язку з повномасштабним вторгненням військ російської федерації на територію України, тому визначені строки передбачені ч. 5 ст. 491 ЦПЦ України не пропущено.

При вирішенні питання щодо можливості відновлення втраченого судового провадження судом враховується наявність копії судового рішення у матеріалах справи, а також в Єдиному державному реєстрі судових рішень, та інші докази, які були надані Синельниківському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Вивчивши отримані судом матеріали, проаналізувавши їх у сукупності, враховуючи наявність повного тексту рішення Троїцького районного суду Луганської області від 30.04.2020 року, яке міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, суд вважає необхідним відновити повний текст даного рішення.

Керуючись ст. 13, 81, 89, 258, 260, 493-495 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву задовольнити.

Відновити втрачене судове провадження в частині заочного рішення Троїцького районного суду Луганської області від 30.04.2020 року у справі № 433/2184/19, згідно тексту якого:

«

Справа №433/2184/19

Провадження №2/433/165/20

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2020 року

Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Суського О.І.,

за участю секретаря судового засідання Кіян А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні у залі суду в смт.Троїцьке цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» звернулось до Троїцького районного суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просило солідарно стягнути з них на користь цього банку заборгованість за кредитним договором № 98/2013-Р від 23 квітня 2013 року, яка станом на 18.11.2019 року складає 303852,78 грн., з яких 37399,63 грн. нараховані та не сплачені проценти за користування кредитом за період з 01.06.2014 по 30.04.2015; 266453,15 грн. заборгованість за кредитом. Крім того, просить стягнути з відповідачів судовий збір.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному Веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області. Причини неявки суду не повідомили.

Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судовим розглядом встановлено, що між ОСОБА_1 та АБ «УКРГАЗБАНК», був укладений кредитний договір № 98-2013-Р від 23 квітня 2013 року, відповідно до умов якого, банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 290000,00 (двісті дев`яносто тисяч) грн. строком до 22 квітня 2028 року, а ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання повернути кредит, а також сплатити проценти в розмірі 16 % річних за користування кредитом, у разі неповернення коштів у встановлені строки, - у розмірі 16 % річних. (а.с.6-8).

Відповідач, згідно з п.3.1 Договору, зобов`язався здійснювати щомісячно з першого та не пізніше 28-го числа кожного місяця погашення суми кредиту та процентів рівними частинами у розмірі 1612,00 грн, а останній платіж 1452,00 грн., але зобов`язання не виконав, в зв`язку з чим станом на 18.11.2019 року має заборгованість у сумі 303852,78 грн., з яких 37399,63 грн. нараховані та не сплачені проценти за користування кредитом за період з 01.06.2014 по 30.04.2015; 266453,15 грн. заборгованість за кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку з 23.04.2013 року по 18.11.2019 року (а.с.24-30).

В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором між АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 98/2013-Р/П від 23 квітня 2013 року, за яким остання взяла на себе зобов`язання відповісти солідарно за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором № 98/2013-Р від 23 квітня 2013 року (а.с.12-13).

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до змісту ч.1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до положень статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредиторами як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором у розмірі 303852,78 грн., з яких 37399,63 грн. нараховані та не сплачені проценти за користування кредитом за період з 01.06.2014 по 30.04.2015; 266453,15 грн. заборгованість за кредитом, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачами не спростований.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 11112-307 від 22.11.2019 року про сплату судового збору у сумі 4557,79 грн. (чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят сім грн. 79 коп.) (а.с.1).

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі по 2278,90 грн. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 526, 530, 536, 553, 554, 610-612, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 263,-265, 268, 273, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» заборгованість за кредитним договором № 98/2013-Р від 23 квітня 2013 року у сумі 303852,78 грн. (триста три тисячі вісімсот п`ятдесят дві грн. 78 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» судовий збір в сумі 2278,90 грн. (дві тисячі двісті сімдесят вісім грн. 90 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» судовий збір в сумі 2278,90 грн. (дві тисячі двісті сімдесят вісім грн. 90 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення із урахуванням п.п 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо апеляційного оскарження судового рішення, подання заяви про перегляд заочного рішення продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК», м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя О.І. Суський

».

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. В. Форощук