Справа № 545/1293/22
Провадження № 2/545/37/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2025 Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Стрюк Л.І.,

з участю секретаря Гаврися В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Луньової А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до АТ «Альфа-Банк» про захист прав споживачів та зобов`язання провести обов`язкову реструктуризацію боргу, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Полтавського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до АТ «Альфа-Банк» про захист прав споживачів та зобов`язання провести обов`язкову реструктуризацію боргу.

25.07.2022 позивач ОСОБА_2 подав до суду позовну заяву про збільшення розміру позовних вимог, яку просив прийняття до розгляду.

Представник відповідача 01.09.2022 та 06.03.2024 подала заперечення проти прийняття заяви про збільшення позовних вимог, у яких зазначила, що копія вказаної заяви не було направлено на адресу відповідача, у зв`язку з чим просила залишити позовну заяву про збільшення позовних вимог без розгляду; окрім того, просила закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю предмету спору, оскільки реструктуризація за заявою позивача була проведена до пред`явлення позову.

У судовому засіданні представник позивача підтримала клопотання позивача про прийняття позовної заяви про збільшення позовних вимог до розгляду, просила задовольнити, заперечувала щодо клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти прийняття до розгляду позовної заяви про збільшення позовних вимог з підстав, викладених у запереченнях, та підтримала клопотання про закриття провадження у справі, з підстав викладених у клопотанні.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у прийнятті до розгляду заяви про збільшення позовних вимог, з таких підстав.

Ухвалою від 16.01.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду на 14.02.2025.

Згідно із положеннями п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Ч. 5 ст. 49 ЦПК України визначено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частинами третьою, четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

Таким чином, оскільки позивачем не надано суду доказів направлення відповідачу заяви про збільшення позовних вимог, з огляду на положення ч.5 ст.49 ЦПК України, суд прийшов до висновку про необхідність повернення позовної заяви про збільшення позовних вимог позивачу.

Щодо клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з таких підстав.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення "відсутність предмета спору" в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2019 року (справа № 456/647/18), від 13 травня 2020 року(справа № 686/20582/19-ц).

З огляду на те, що позивач не погоджується з проведеною реструктуризацією заборгованості та пред`явив позов, вважаючи своє право порушеним, що свідчить про існування спору між сторонами, предметом якого є реструктуризація заборгованості по кредитному договору №1606/1107/45-003 від 13.11.2007.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження в справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 49, 255, 258-260, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву про збільшення позовних вимог, яка надана до суду позивачем 25.07.2022 повернути позивачу.

У задоволенні клопотання представника відповідача Луньової А.Г. про закриття провадження у справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л. І. Стрюк