ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3123/25 Справа № 192/2172/24 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.

за участю секретаря Кошара О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лазарєвої Катерини Василівни на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звільнення від повноважень опікуна та призначення нового опікуна над недієздатною особою, заінтересовані особи ОСОБА_3 , орган опіки та піклування Виконавчий комітет Солонянської селищної ради, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про звільнення від повноважень опікуна та призначення нового опікуна над недієздатною особою, заінтересовані особи ОСОБА_3 , орган опіки та піклування Виконавчий комітет Солонянської селищної ради.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилалися на те, що внаслідок психічного захворювання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю другої групи безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 617622 від 19 лютого 2013 року. Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2014 року у справі №192/1152/14 за заявою ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна, подання Солонянської районної державної адміністрації (як орган опіки та піклування) про призначення опікуна, було задоволено заяву ОСОБА_1 , подання Солонянської районної державної адміністрації. Визнано ОСОБА_3 недієздатною та призначено опікуном над нею її матір - ОСОБА_1 . Заявники вказують, після ухвалення вказаного рішення судом, минуло близько 10 років, на даний час суттєво змінився стан здоров`я опікуна - ОСОБА_1 . Відповідно до висновку ЛКК №233 від 28 червня 2024 КНП "Солонянський центр первинної медико-санітарної допомоги" Солонянської селищної ради Дніпропетровської області, ОСОБА_1 знаходиться на диспансерному обліку у сімейного лікаря та потребує постійного амбулаторного лікування. ОСОБА_1 встановлені діагнози: виражений психоорганічний синдром з мнестичними, когнітивними розладами внаслідок органічного ураження головного мозку судинного генезу; хронічна сенсоневральна приглухуватість, міопія середнього ступеню, незріла катаракта, дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст.; люмбоішалгія; IXC дифузний кардіосклероз, транзисторна екстрасистолія СН ІІА ст., гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст., ризик високий. За станом здоров`я ОСОБА_1 не може здійснювати опіку над недієздатною особою. Заявник ОСОБА_2 є рідним братом ОСОБА_3 , їх батько ОСОБА_4 помер, а мати ОСОБА_1 , за станом здоров?я і віком не може здійснювати опіку над недієздатною особою. ОСОБА_2 проживає разом з ОСОБА_3 та фактично здійснює за нею догляд. Згідно з висновком ЛКК № 150 від 18 липня 2024 року, заявник ОСОБА_2 за станом здоров?я і віком може бути опікуном недієздатної фізичної особи. ОСОБА_2 є приватним підприємцем, працює дистанційно, з дому, і за характером роботи має можливість опікуватися недієздатною сестрою. Цією заявою ОСОБА_2 надає свою письмову згоду на призначення його опікуном недієздатної сестри ОСОБА_3 . Враховуючи викладене, у відповідності до вимог ст. 63 ЦК України, ОСОБА_2 може виконувати обов`язки опікуна недієздатної ОСОБА_3 09 серпня 2024 року заявниками подано заяву до Виконавчого комітету Солонянської селищної ради про вирішення питання про припинення виконання обов`язків опікуна ОСОБА_1 недієздатної ОСОБА_3 та призначення її опікуном рідного брата ОСОБА_2 . У заяві також вказується, що рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2014 року ОСОБА_3 визнано недієздатною безстроково. Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" у новій редакції викладено, зокрема, ЦПК України. Положеннями ч. 6 ст. 300 ЦПК України визначено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною не може перевищувати двох років. Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом?якшують або скасовують відповідальність особи. На підставі викладеного ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від повноважень опікуна недієздатної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; призначити, відповідно до подання органу опіки та піклування опікуном недієздатної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт Солоного Солонянського району Дніпропетровської області.

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звільнення від повноважень опікуна та призначення нового опікуна над недієздатною особою, заінтересовані особи ОСОБА_3 , орган опіки та піклування Виконавчий комітет Солонянської селищної ради.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Лазарєва К.В. просить рішення суду від 06 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вимог заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з`ясування обставин у справі, порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звільнення від повноважень опікуна та призначення нового опікуна над недієздатною особою, суд першої інстанції посилався на те, що рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області у справі № 192/1152/14, яким було визнано ОСОБА_3 недієздатною, ухвалене 29 серпня 2014 року, тобто більше десяти років тому, та з огляду на приписи ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення, яким ОСОБА_3 була визнана недієздатною, закінчився.

Однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з"ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення суду.

Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" у новій редакції викладено, зокрема, ЦПК України.

Положеннями ч. 6 ст. 300 ЦПК України визначено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною не може перевищувати двох років.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом?якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч. 4 ст. 3 ЦПК України закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Цивільне процесуальне законодавство станом на день ухвалення рішення про визнання ОСОБА_3 недієздатною не містило норми щодо строковості дії рішення суду, яким особа визнається недієздатною.

Ухвалена 15 грудня 2017 року норма ч.6 ст.300 ЦПК України встановлює для заявників і недієздатної особи нові обов`язки та звужує їх права, тому зворотної дії у часі не має. Подальші зміни у законодавстві статусу недієздатності не змінюють.

З огляду на положення ст.58 Конституції України колегія суддів не може вважати рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2014 року таким, строк дії якого закінчився.

Редакція ЦПК України до 15 грудня 2017 року не передбачала встановлення строку дії судового рішення у справах про визнання фізичної особи недієздатною

Ані ЦПК України в цілому, ані ст. 300 ЦПК України зокрема, не містять положень про можливість застосування вказаної статті процесуального закону або про втрату чинності судовими рішеннями про визнання фізичної особи недієздатною, які постановлені до 15 грудня 2017 року та відповідно необхідності подання клопотання про продовження строку їх дії або подання нової заяви про визнання фізичної особи недієздатною за правилами ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Згідно з ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно зі статтею 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною.

Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Згідно з ч.1 ст. 300 ЦПК України Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України).

Сімейний кодекс України регулює зокрема сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини, між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком, між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. Водночас, Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням (стаття 2 СК України).

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Кодекс законів про працю України передбачає, що близькими родичами чи свояками є батьки, подружжя, брати, сестри, діти, а також батьки, брати, сестри і діти подружжя (стаття 25-1 КЗпП України).

Положеннями статті 1 Закону України "Про запобігання корупції" визначено, що близькі особи - це члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта. Члени сім'ї: особа, яка перебуває у шлюбі із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, та діти зазначеного суб`єкта до досягнення ними повноліття - незалежно від спільного проживання із суб`єктом; будь-які особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України і Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 затверджено Правила опіки та піклування, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за №387/3680 (далі - Правила).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Правил опіка (піклування) є особливою формою державної турботи, зокрема, про повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки.

Згідно з пунктами 2.1, 2.4 Правил опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань.

При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб (п. 3.1 Правил опіки та піклування).

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі №712/10043/20, від 26 січня 2024 року у справі №742/887/23).

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України, обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника).

У справі встановлено, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір"ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.19, 20).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідними сестрою та братом (а.с.19, 20).

Згідно акту судово-психіатричного експерта КЗ "Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня" Дніпропетровської обласної ради" № 129 від 29 липня 2014 року ОСОБА_3 страждає хронічним стійким психічним розладом у формі шизофренії параноїдної, виражений змішаний тип дефекту (а.с.6).

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2014 року у справі №192/1152/14 за заявою ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна, подання Солонянської районної державної адміністрації (як орган опіки та піклування) про призначення опікуна, було задоволено заяву ОСОБА_1 , подання Солонянської районної державної адміністрації. Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною та призначено опікуном над нею її матір, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5-7).

Заявники вказують, що після ухвалення рішення суду від 29 серпня 2014 року у справі №192/1152/14, минуло 10 років та на теперішній період часу погіршився стан здоров`я опікуна - ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку ЛКК №233 від 28 червня 2024 КНП "Солонянський центр первинної медико-санітарної допомоги" Солонянської селищної ради Дніпропетровської області, ОСОБА_1 знаходиться на диспансерному обліку у сімейного лікаря та потребує постійного амбулаторного лікування. ОСОБА_1 встановлені діагнози: виражений психоорганічний синдром з мнестичними, когнітивними розладами внаслідок органічного ураження головного мозку судинного генезу; хронічна сенсоневральна приглухуватість, міопія середнього ступеню, незріла катаракта, дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст.; люмбоішалгія; IXC дифузний кардіосклероз, транзисторна екстрасистолія СН ІІА ст., гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст., ризик високий. За станом здоров`я ОСОБА_1 не може здійснювати опіку над недієздатною особою (а.с.22).

Батько ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 84 роки (а.с., 9, 10, 21).

Заявник ОСОБА_2 , який є рідним братом ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 з матір"ю ОСОБА_1 та сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для забезпечення догляду за сестрою (а.с.24).

Згідно з висновком ЛКК № 150 від 18 липня 2024 року, заявник ОСОБА_2 за станом здоров?я і віком може бути опікуном недієздатної фізичної особи (а.с.23).

ОСОБА_2 є приватним підприємцем, працює дистанційно, з дому, і за характером роботи має можливість опікуватися недієздатною сестрою (а.с.25-27).

09 серпня 2024 року заявниками було подано заяву до Виконавчого комітету Солонянської селищної ради про вирішення питання про припинення виконання обов`язків опікуна ОСОБА_1 недієздатної ОСОБА_3 та призначення її опікуном рідного брата ОСОБА_2 (а.с.28).

17 жовтня 2024 року Виконавчим комітетом Солонянської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області було надано до матеріалів справи подання про доцільність призначення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном над сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.88, 89).

Слід зазначити, Виконавчий комітет Солонянської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області не є заявником у цій справі щодо вимог про призначення опікуна.

У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі №753/1905/22 зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Такий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року в справі № 736/1508/17, від 28 лютого 2024 року в справі № 372/3474/21, від 24 липня 2024 року у справі №727/597/24.

Слід зазначити, у цій справі, що переглядається, до суду із заявою про звільнення від повноважень опікуна та призначення нового опікуна над недієздатною особою, заінтересовані особи ОСОБА_3 , орган опіки та піклування Виконавчий комітет Солонянської селищної ради, як заявники звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Виконавчий комітет Солонянської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування, та безпосередньо саме як заявник, із поданням про призначення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном над сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до суду у цій справі не звертався.

Згідно зі ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається опікунам осіб, визнаних судом недієздатними.

Станом на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України, обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном недієздатної особи та, перш за все, необхідність такого.

При цьому, на переконання суду, конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України, має перевагу над бажанням заявника бути опікуном недієздатної особи за обставин існування в останньої інших членів сім`ї, які також можуть бути опікунами.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, оцінюючи у сукупності наявні у справі докази, встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів дійшла висновку, щодо можливість звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від повноважень опікуна недієздатної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв"язку зі станом здоров"я опікуна, та необхідність відмови задоволенні заяви про призначення опікуном недієздатної ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , оскільки орган опіки та піклування у цій справі до суду із відповідним поданням, безпосередньо саме як заявник у справі, не звертався.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення вимог заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лазарєвої Катерини Василівни - задовольнити частково.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звільнення від повноважень опікуна та призначення нового опікуна над недієздатною особою, заінтересовані особи ОСОБА_3 , орган опіки та піклування Виконавчий комітет Солонянської селищної ради - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звільнення від повноважень опікуна та призначення нового опікуна над недієздатною особою, заінтересовані особи ОСОБА_3 , орган опіки та піклування Виконавчий комітет Солонянської селищної ради - задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від повноважень опікуна недієздатної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про призначення його опікуном недієздатної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 березня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова