Номер провадження 2/754/1426/25
05 березня 2025 року м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І.
за участю секретаря судового засідання Донець Ю.Г.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири,
Стислий виклад позицій сторін
12 листопада 2024 року Позивачка звернулася до суду з цим позовом. Вона просить стягнути з Відповідача на її користь 73 745,00 грн як відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири.
Позовна заява мотивована тим, що Позивачка є власницею квартири АДРЕСА_1 . 21 листопада 2023 року відбулося залиття її квартири через вихід з ладу крана "маєвського", самовільно встановленого у квартирі № 24 Відповідача. Внаслідок цього було пошкоджено стелю в коридорі, а також стелю та стіни в двох житлових кімнатах квартири Позивачки.
Відповідач правом подання відзиву не скористався.
КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
19 листопада 2024 року суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_6 постановила ухвалу відкриття провадження у справі, призначивши розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Згодом, 03 грудня 2024 року, Вища рада правосуддя прийняла рішення №3505/0/15-24 про звільнення судді ОСОБА_6 у зв`язку з чим, 09 грудня 2024 року, згідно з розпорядженням керівника апарату суду, було проведено повторний автоматизований розподіл цієї справи між суддями.
Справу передано на розгляд судді Коваленко І.І.
20 листопада 2024 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Коваленко І.І. (надалі - Суд) прийняла справу до свого провадження і розпочала розгляд справи спочатку. Судове засідання призначено на 05 лютого 2025 року.
05 лютого 2025 року Суд за клопотанням Позивачки витребував у Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації» відомості, що підтверджують право власності/користування об`єктом нерухомості за адресою: АДРЕСА_3 .
05 лютого 2025 року Суд відклав розгляд справи з причини першої неявки в судове засідання Відповідача, що був належним чином повідомлений про розгляд (поштовий конверт повернуто з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", що є місцем проживання Відповідача, що зареєстровано у встановленому законом порядку).
05 березня 2025 року Відповідач повторно не з`явився, був повідомлений належним чином про судове засідання. Відповідач належним чином повідомлена про розгляд (поштовий конверт повернуто з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", що є місцем проживання Відповідача, що зареєстровано у встановленому законом порядку.
Представник Позивача та Позивач не заперечували проти розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання Відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
05 березня 2025 року Суд згідно зі статтею 281 ЦПК України постановив протокольну ухвалу про заочний розгляд справи.
Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 "Заочний розгляд справи».
Судовий розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу через неявку в судове засідання всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК України).
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Позивачка, ОСОБА_1 , є власницею квартири за квартири АДРЕСА_1 (договір купівлі-продажу квартири від 20 серпня 2002 року, що зареєстрований в реєстрі за № 2613).
Відповідач, ОСОБА_2 з 18 жовтня 2018 року має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 (відповідь № 912978 від 19.11.2024 з Єдиного держаного демографічного реєстру). Інші особи в цій квартирі не зареєстровані (інформація з Реєстру територіальної громади станрм на 05.02.2025 року).
Квартира Відповідача знаходиться зверху над квартирою Позивачки.
21 листопада 2023 року сталось залиття квартири Позивачки, і на наступний день вона звернулась до ЖЕД-303 для складання акту.
28 листопада 2023 року за фактом залиття комісією у складі: заступника начальника ЖЕД-303 ОСОБА_7, майстра ремонтної групи ЖЕД-303 ОСОБА_3 , майстра технічної дільниці ОСОБА_4 було складено Акт про залиття.
Згідно з цим актом залиття квартири № 16 виникло через те, що мешканцями квартири № 24 було зірвано кран "маєвського», що встановлений мешканцями вказаної квартири самостійно (проект забудови будинку не передбачає вказаного крану на системі ЦО) при проведені заміни приладів опалення.
У акті зафіксовано, що при обстеженні квартири 16 виявлені сліди залиття, а саме: в коридорі - пошкодження на стелі площею 1 м. кв. (підвісна стеля); житлова кімната - пошкодження стелі площею 16,3 м. кв. (присутнє розходження швів шпалер), часткове залиття стін; житлова кімната площею - 14,8 м.кв. залито частково стелю та стіни (присутнє розходження швів шпалер).
Відповідно до звіту № 37/24 про оцінку збитків від 06.03.2024, що був складений оцінювачем ФОП ОСОБА_5 , розмір матеріальних збитків, який завдано Пзивачці в результаті залиття її квартири №16 , становить 73 745,00 грн, в тому числі 12 291,00 грн податок на додану вартість.
ОЦІНКА СУДУ
Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Стаття 322 ЦК України зобов`язує власника утримувати майно, яке йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 151 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт.
Згідно з частиною третьою статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на Відповідача, з квартири якого відбулось залиття квартири Позивачки, покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а Позивачки доводить наявність шкоди та її розмір, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою Відповідача.
Позивачка, довела, що джерелом затоплення її квартири, розташованої на нижньому поверсі, є квартира Відповідача, яка розташовано поверхом вище. Безпосередньою причиною залиття стало самовільне встановлення Відповідачем крана "Маєвського" - пристрою, призначеного для ручного спуску повітря з радіаторів опалення.
Характер та обсяг пошкоджень, завданих залиттям, а також причинно-наслідковий зв`язок з діями неправомірними діями Відповідача, зафіксовано в акті, який є належним та допустимим доказом у справі.
Суд встановив, що Позивачка довела факт завдання шкоди її майну внаслідок залиття, спричиненого діями Відповідача. Натомість, Відповідач не надав будь-яких доказів, які б могли виправдати його дії або спростувати його вину.
Суд на підставі наданого Позивачкою звіту оцінювача визначив розмір збитків у сумі 61 454,00 грн, які підлягають стягненню з Відповідача як відшкодування завданої шкоди.
Водночас, вимога щодо відшкодування ПДВ у розмірі 12 291,00 грн, що включена до суми збитків, є необґрунтованою, оскільки Позивачка не надала доказів, що ремонтні роботи будуть виконуватися платником ПДВ. Для отримання відшкодування необхідно надати документальне підтвердження фактичного понесення витрат на роботи, виконані платником ПДВ. Позивачка ці докази не надала, тому Суд відмовляє в цій частині позову.
Розподіл судових витрат
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При цьому, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (частина дев`ята статті 141 ЦПК України)
Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, Суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири - задовольнити частково.
У решті позовних вимог відмовити.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою Відповідача (стаття 285 ЦПК України), яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом, лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено та підписано 11 березня 2025 року.
Суддя Інна КОВАЛЕНКО