Справа № 308/9389/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 березня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.,

суддів Собослоя Г.Г., Джуги С.Д.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, за наявними в матеріалах справи доказами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кузьма-Чепурнова Катерина Іванівна, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 листопада 2024 року, повний текст якого складено 18 листопада 2024 року, ухвалене суддею Голяна О.В., в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості

встановив:

У травні 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 10.05.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №080626-КС-004 від 10.05.2023 року, шляхом обміну електронними повідомленнями, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 40 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,15082147 % за кожен день користування кредитом.

16.08.2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до договору №080626-КС-004 від 10.05.2023, згідно з умовами якої відповідач отримала додатково кредит в сумі 21 000,00 грн.

Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 51 146,93 грн, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 28 860,34 грн та суми прострочених платежів по відсотках в розмірі 22 286,59 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 листопада 2024 року, повний текст якого складено 18 листопада 2024 року, позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором 080626-КС-004 від 10.05.2023 в розмірі 41 996,93 грн., із яких 28 860,34 грн. неповернутий кредит, 13 136,59 грн. нараховані проценти та 2 422,40 грн. судового збору.

Суд мотивував своє рішення тим, що умовами кредитного договору встановлено зобов`язання ОСОБА_1 сплатити ТОВ «Бізнес Позика» комісію за надання кредиту у розмірі 6 000,00 грн, а умовами додаткової угоди до договору комісію за зміну умов договору у розмірі 3 150,00 грн.

Оскільки в угоді та додатковій угоді не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, що пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, за які встановлена комісія, то суд визнав такі умови нікчемними.

ОСОБА_1 сплатила 9 150 грн комісії безпідставно, а тому такі кошти слід віднести на сплату процентів за кредитним договором.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кузьма-Чепурнова К.І., подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи та на порушення норм матеріального та процесуального права.

В своїх доводах посилається на те, що розрахунок заборгованості наданий позивачем проведений невірно, оскільки загальна сума отриманого кредиту становить суму 49 314,65 грн., тоді як в оскаржуваному рішенні вказано суму 61 000 грн., на основі якої проведено розрахунок заборгованості позивача.

ОСОБА_1 сплатила 150 343,26 грн., а тому погасила заборгованість по кредиту, тоді як у Додатковій угоді вказано суму 120 784,54 грн.

Крім того, посилається на пункт у договорі про форс мажорні обставини та вважає, що форс-мажор не звільняє від погашення мікрозайму, а лише відтерміновує такий обов`язок до закінчення дії форс-мажору.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення суду у справі з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Апеляційним судом встановлено, що 10.05.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір №080626-КС-004 від 10.05.2023 року про надання кредиту (споживчий кредит, електронна форма), за умовами якого товариство надає позичальнику грошові кошти в розмірі 40 000,00 грн. на засадах строковості, повторності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 24 тижнів, тобто до 25.10.2023 року. Процентна ставка за кредитом в день 2,00 - фіксована; знижена процентна ставка за кредитом в день 1,15082147 фіксована. Комісія за надання кредиту 6 000,00 грн. Орієнтована річна процентна ставка становить 9 188,53 процентів. Орієнтована загальна вартість наданого кредиту 104 040,00 грн.

Вказаний договір відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-7567 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

16.08.2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до договору №080626-КС-004 від 10.05.2023 року, відповідно до якої сторони підтвердили, що станом на 16.08.2023 року сума неповернутого ОСОБА_1 кредиту становить 28 314,65 грн., кредит збільшується на 21 000,00 грн. Після збільшення суми кредиту загальна сума отриманого та неповернутого ОСОБА_1 кредиту становитиме 49 314,65 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 6 532,04 процентів, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 120 784,54 грн. Комісія за надання додаткової суми кредиту 3 150,00 грн. Дата повернення кредиту 31.01.2024 року.

Факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів за договором №080626-КС-004 від 10.05.2023 року в розмірі 40 000, 00 грн. підтверджується довідками ТОВ ФК «Елаєнс» від б/н від 08.05.2024, а за додатковою угодою №1 до договору №080626-КС-004 від 10.05.2023 року в розмірі 21 000,00 грн. підтверджується довідкою ТОВ «Платежі онлайн» № 93/05 від 08.05.2024, відповідачем не оспорюється.

На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №080626-КС-004 від 10.05.2023 року за період з 10.05.2023 по 10.04.2024 року, згідно з яким у ОСОБА_1 наявний залишок заборгованості по тілу кредиту у розмірі 28 860,34 грн. та залишок заборгованості по відсоткам у розмірі 22 286,59 грн.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, таю$й договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З матеріалів справи слідує та сторонами не оспорюється, що 10.05.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір №080626-КС-004 від 10.05.2023 року про надання кредиту шляхом направлення позивачем пропозиції укласти такий договір в електронному вигляді (оферта) та прийняття такої пропозиції відповідачкою (акцепт). Такий договір в силу дії статей 205, 207 ЦК України вважається укладеним у письмовій формі.

Сторони погодили між собою всі істотні умови договору, зокрема суму кредиту, строки кредитування, відсотки за користування таким, умови повернення кредитних коштів, тощо.

Після заповнення заявки, ознайомлення з усіма істотними умовами договору ТОВ «Бізнес Позика» направило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-7567 на номер телефону вказаний нею під час оформлення кредиту, тобто такий у розумінні статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається підписаним та укладеним між сторонами.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 40 000 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика».

Пунктом 2.12 Договору передбачено, що мета(цілі) отримання кредиту: для придбання товарів(робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей кредит є споживчим кредитом.

Протягом строку(терміну) кредитування процентна ставка за Кредитом нараховується за ставкою вказаною у п.2.4. Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів(пункт 3.2. Договору).

Пунктом 6.3. Договору передбачено, що у разі прострочення позичальником дати сплати чергового платежу, визначеного графіком платежів, кредитодавець має право нараховувати штраф за кожен випадок такого порушення строків сплат на початок наступного дня після дня обов`язкового платежу, зокрема, в разі прострочення на 1 день, розмір штрафу 10% від загальної суми простроченої заборгованості; в разі прострочення на 2 дні, розмір штрафу 20% від загальної суми простроченої заборгованості; в разі прострочення на 3 дні, розмір штрафу 30% від загальної суми простроченої заборгованості.

Пунктом 6.4. передбачено розмір кожного окремого штрафу в залежності від наявної загальної суми прострочених платежів починаючи з 4 дня заборгованості.

Пунктами 7.4.4.-7.4.6. визначено, що позичальник ознайомлений з Договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав Договір з вільним волевиявленням. Позичальник отримав всі документи та інформацію, які позичальник запросив у кредитодавця з моменту укладення договору.

Після укладеного кредитного договору ОСОБА_1 активно користувалась кредитними коштами, в тому числі здійснювала погашення, що свідчить про її обізнаність з усіма умовами та положеннями, які стосуються надання їй споживчого кредиту.

16.08.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до договору №080626-КС-004. Сторони погодили між собою, що кредит збільшується на 21 000 грн. і після збільшення такого розмір кредиту складатиме 49 314,65 грн. Строк надання кредиту 24 тижні, тобто до 31.01.2024. Орієнтовна загальна вартість кредиту становить суму 120 784,54 грн. Орієнтовна реальна річна процента ставка 6 543,04 процентів.

Разом з укладенням додаткового договору сторони погодили між собою новий графік погашення заборгованості.

Даний договір та додатки до нього підписані в електронній формі шляхом підписання одноразовим ідентифікатором UA-9593 надісланий відповідачці на вказаний нею номер телефону, а кредитні кошти перераховані їй на картковий рахунок останні чотири цифри якого закінчуються на 4290.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кузьма-Чепурнова К.І. зазначає, що визнає факт наявності кредитних правовідносин та не оспорює його, однак не погоджується з нарахуваннями, які здійснені позивачем. Вважає, що сума 61 000 гривень на основі якої здійснені нарахування є неправильною сумою та нарахування повинні були здійснюватись на основі суми 49 314,65 грн. Також зазначає, що оскільки фактично сплачено нею 150 343,26 грн, а загальна вартість кредиту згідно додаткової угоди становила 120 784,54 грн, то вона погасила кредит в повному обсязі.

Апеляційний суд не погоджується з доводами відповідачки з огляду на наступне.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №080626-КС-004 від 10.05.2023 року за період з 10.05.2023 по 10.04.2024 у ОСОБА_1 наявний залишок заборгованості по тілу кредиту у розмірі 28 860,34 грн. та залишок заборгованості по відсоткам у розмірі 22 286,59 грн.

Такий розрахунок здійснено на основі суми кредиту 61 000 гривень, який складається з наданого 10.05.2023 кредиту в сумі 40 000 гривень та 16.08.2023 в сумі 21 000 гривень. Сума 61 000 гривень становить тіло кредиту.

Нарахування відсотків здійснювалося по тілу кредиту та за користування кредитом, тобто по відсотках.

Зокрема, згідно вищезгаданого розрахунку всього нараховано відсотків за період з 10.05.2023 по 31.01.2024 у сумі 131 340,19 грн., а також комісію в сумі 9 150 грн.

Всього сплачено за кредитом 32 139,66 грн. та 109 053,60 грн. по відсотках і 9 150 грн комісії. У зв`язку з чим залишок заборгованості склав загалом суму 51 146,93 грн.

Тобто, доводи відповідачки з приводу неправильно взятої суми під час нарахування заборгованості, а також помилкового взяття до уваги такої суми судом першої інстанції не заслуговує на увагу, оскільки сума 61 000 грн. узгоджується з наданим позивачем розрахунком. Контррозрахунок відповідачкою суду не надано.

Щодо доводів, що відповідачка сплатила суму 150 343,26 грн., що доводить факт сплати нею кредитної заборгованості, то такі також не заслуговують на увагу, оскільки в застереженні зазначеному в пункті 2.9 Договору зазначено, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості наданого кредиту є репрезентативними та базуються на обраних позичальником умовах кредитування, викладених вище, і на припущеннях, що Договір залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

Відповідач підписуючи дані договори погодилась з таким застереженням та з усіма умовами кредитного договору, зокрема щодо нарахування та сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Факт сплати відповідачкою коштів, які товариство зараховувало в рахунок погашення боргу чи відсотків не заперечується сторонами та є доведеним належними та допустимими доказами, однак, відповідачка не врахувала, що нарахування процентів за користування коштами та несвоєчасне повернення таких здійснюється протягом всього періоду дії договору.

Тому, доводи відповідачки в цій частині слід вважати спростованими.

Разом з тим, суд погоджується з позицією суду першої інстанції щодо неправомірності нарахування комісії за користування кредитом. Нарахування комісії передбачено пунктом 2.1. Договору, однак окремого пункту, який стосується переліку послуг щодо яких сплачується дана комісія в підписаних між сторонами Договорах немає.

Як виснував Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 листопада 2023 року (справа №204/224/21), якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, судом першої інстанції прийшов до правильних висновків щодо неправомірності нарахування такої комісії та зарахування сплаченої суми комісії в силу статті 534 ЦК України до сплати процентів за користування кредитними коштами.

Щодо форс-мажорних обставин на які посилається відповідачка, то такі не мають місце в даному випадку, не є доведеними та не звільняють ОСОБА_1 від відповідальності щодо повернення кредитних коштів.

Слід зазначити, що Верховний суд у своїй практиці виокремив наступні елементи форс-мажорних обставин: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; і найголовніше - унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності (Постанова Верховного Суду в складі колегії Касаційного господарського суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21).

Тобто форс-мажор розглядається як обставина непереборної сили, запобігти якій зобов`язана сторона не має змоги. Відповідно, неналежне виконання договору не є наслідком її неправомірних дій і виключає наявність вини, яка є обов`язковою умовою для настання відповідальності за порушення зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом. Така законодавча дефініція убезпечує особу від відповідальності за порушення без вини, і є однією з основоположних в цивільному праві.

ОСОБА_1 не навела суду належних та допустимих доказів щодо наявності обставин непереборної сили, які мали наслідком неналежне виконання нею взятих на себе кредитних зобов`язань, а тому слід вважати, що відповідачка не довела факт наявності обставин непереборної сили, які мали наслідком неповернення кредитних коштів в строк.

Отже, колегія суддів приходить до обґрунтованих висновків, що рішення суду першої інстанції ухвалене із повним та всебічним з`ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, таке рішення відповідає чинним нормам матеріального та процесуального права, а тому на підставі статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кузьма-Чепурнова Катерина Іванівна, залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 листопада 2024 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 березня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: