Справа № 214/7294/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,

представника відповідача Мотуза О.В.,

представника позивача Голікової О.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мотуза Олександра Володимировича про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.01.2025 у цивільній справі №214/7294/24 за позовною заявою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Мотуз О.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою шляхом направлення через модуль ЄСІТС «Електронний суд» 06.02.2025 (зареєстрована 07.02.2025), в якій просить суд: скасувати заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.01.2025 у цивільній справі №214/7294/24, та призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Вимоги заяви мотивовано тим, що про ухвалення заочного рішення 14.01.2025 ОСОБА_1 дізналась цього ж дня, коли судове рішення надійшло їй у мобільний застосунок «ДІЯ». У призначені день та час судового засідання відповідач не з`явилась з поважних причин, оскільки з огляду на безпекову ситуацію в Україні через введення воєнного стану вже тривалий час перебуває за кордоном. Разом з тим, за допомогою інтернет-зв`язку вона постійно спілкується з представниками ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та здійснює погашення кредитної заборгованості. Наразі заборгованість у відповідача перед банком відсутня. Ці обставини банку були достеменно відомі на момент розгляду справи судом та позивач повинен був відкликати позов, чому позивач цього не зробив відповідачеві не відомо та не зрозуміло. Додатково представник зауважив, що перебуваючи за кордоном, ОСОБА_1 вживала заходів щодо позасудового врегулювання спору та погашення наявної заборгованості добровільно, на підтвердження чому надано ряд платіжних інструкцій, виписки по картці за період з 01.01.2025 до 30.01.2025. Оскільки відповідач у повному обсязі погасила заборгованість за кредитним договором, тому підстави для ухвалення заочного рішення були відсутні. Відтак, наявність судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 коштів за кредитним договором, яке набрало законної сили, створюватиме для неї додаткові зобов`язання та вочевидь порушуватиме її права, адже кредитні зобов`язання нею виконані.

За результатами автоматизованого розподілу матеріали заяви передано на розгляд судді Євтушенку О.І. 07.02.2025 (отримано 10.02.2025).

Ухвалою суду від 10.02.2025 заяву прийнято до провадження суддею Євтушенком О.І. з призначенням до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 18.02.2025 задоволено заяву представника позивача ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» Голікової О.В. про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Не погоджуючись із заявою про перегляд заочного рішення, представник позивача ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» Голікова О.В. подала заперечення, направлені через підсистему ЄСІТС «Електронний суд». На переконання представника ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» правові підстави для скасування заочного рішення відсутні. Зазначила, що 31.07.2023 між банком та відповідачем шляхом подання заяви-договору №2023/I_C/000-020113 (договір карткового рахунку) було укладено договір про приєднання до Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» № 2023/I_C/000-020113 (договір). Заява-договір оформлена у вигляді електронного документу та підписана ОСОБА_1 шляхом проставлення кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (документ підписано у сервісі «Дія»), про що зазначено в розділі 5 заяви-договору. Керуючись положеннями укладеного договору, банк відкрив клієнту картковий рахунок та субрахунок за програмою кредитування: «Крок на зустріч», на якому встановлено орієнтовну суму кредиту 10 000 грн., можливу суму кредиту до 300 000 грн., щомісячний платіж по кредиту відповідно до графіку, додаток №1, відсоткова ставка 29,99% річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість 48,00% річних; комісія за видачу кредиту 4,00%, строк кредитування 12 місяців. Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором перед позичальником, однак остання покладені на неї зобов`язання належним чином не виконувала, порушувала умови договору, що підтверджується, зокрема розрахунком заборгованості та / або випискою за договором. Враховуючи вищевикладене, на адресу відповідача банком направлено вимогу про повернення кредиту, яка задоволена не була. За таких обставин банк був вимушений звернутися до суду з метою захисту своїх прав та законних інтересів шляхом пред`явлення позову 28.08.2024. Законодавством чітко встановлений перелік підстав, за яких допускається скасування заочного рішення, а саме: відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи. При цьому, представник позивача наголосила, що даний перелік є вичерпним і скасуванню заочного рішення має передувати наявність обох вищевказаних підстав в сукупності. Як вбачається із заяви про перегляд заочного рішення, відповідач не заперечує і не спростовує факт обізнаності про наявність в провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області даної справи, при цьому зазначає, що поважність причин її неявки в судове засідання обумовлена тривалістю перебування за кордоном, на підтвердження чому нею надано копію закордонного паспорту. Разом з тим, Разом з тим, доказів поважності неповідомлення суду про причини неявки в судове засідання та доказів поважності неподання відзиву на позовну заяву матеріали справи не містять, як і не надано відповідних пояснень з цього приводу відповідачем. Твердження відповідача про погодження між сторонами відкликання позову представник позивача вважає надуманими, голослівними та не підтвердженими жодними доказами, враховуючи той факт, що повна сплата боргу відбулася 29.01.2025, тобто вже після ухвалення судом заочного рішення від 14.01.2025. За таких обставин твердження ОСОБА_1 , що фактично спір вирішений і вона цілком обґрунтовано очікувала відмови позивача від позову, не ґрунтуються на нормах права та суперечать дійсним обставинам. Сама по собі сплата відповідачем боргу в даному випадку є добровільним виконанням рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.01.2025 (окрім стягнення судового збору) і може слугувати підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження (в разі пред`явлення виконавчого листа до виконання), а не підставою для скасування заочного рішення. Додатково представник позивача зауважила, що станом на дату ухвалення рішення відповідачем не відшкодовані судові витрати, в той час як ч.3 ст.143 ЦПК України передбачено обов`язок відповідача відшкодувати судові витрати у разі, якщо задоволення позовних вимог відбулося після пред`явлення позову. Позаяк, ОСОБА_1 звернулася із заявою про перегляд заочного рішення без будь-яких переконливих підстав, свідомо знехтувавши під час розгляду справи правом на участь в судовому засіданні дистанційно, чи подання відзиву на позовну заяву, що на переконання представника банку, порушує принцип правової визначеності. Відповідач не надала жодних належних та допустимих доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, і за наявності яких суд міг би ухвалити інше рішення. Натомість, надані платіжні документи вкотре підтверджують визнання самою ОСОБА_1 заборгованості перед банком у сумі, встановленій заочним рішенням суду і, як наслідок, відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд такого.

Присутній в судовому засіданні представник заявника (відповідача) ОСОБА_1 адвокат Мотуз О.В. наполягав на задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суду з підстав, наведених ним.

Представник заінтересованої особи (позивача) ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» Голікова О.В., беручи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечувала проти задоволення заяви представника відповідача, не вбачаючи доцільності у перегляді заочного рішення суду. Зауважила, що усі наведені відповідачем та її представником доводи щодо погашення кредитної заборгованості підлягають врахуванню на стадії виконання судового рішення, однак не можуть слугувати за достатню підставу для його перегляду.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зміст та вимоги заяви про перегляд заочного рішення, врахувавши позицію учасників справи, заперечення позивача, доходить такого висновку.

Судом встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.01.2025, ухваленим при заочному розгляді цивільної справи №214/7294/24 суддею Ткаченком А.В., позов ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість за кредитним договором №2023/І_С/000-020113 від 31.07.2023, що виникла станом на 19.08.2024, у сумі 49 194 грн. 67 коп., з яких: 44 387 грн. 99 коп. заборгованість по кредиту (прострочена), 4 806 грн. 68 коп. заборгованість по процентам (прострочена); стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 422 грн. 40 коп.

Як визначено ч.ч.1-3 ст.284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду від 14.01.2025, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Мотуз О.В. подав заяву про його перегляд 06.02.2025.

З аналізу ст.280 ЦПК України слідує, що для скасування заочного рішення необхідна одночасна наявність 4-х наведених умов, які в сукупності визначають матеріальний та процесуальний аспекти для скасування заочного рішення, що також визначено в п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Заочним розглядом справи є специфічна процедура розгляду цивільної справи та її вирішення за відсутності відповідача. Умовами проведення заочного розгляду справи є: 1) належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання; 2) нез`явлення відповідача у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та 4) відсутність заперечень позивача проти такого вирішення справи. Лише в разі одночасного існування всіх перелічених умов суд може ухвалити заочне рішення в справі (ч.1 ст.280 ЦПК України).

Що стосується виклику/повідомлення відповідача про розгляд справи, слід керуватися приписами ч.5 ст.128 ЦПК України, відповідно до якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України).

Верховний Суд вказує, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/15442/17 та від 04.12.2018 у справі №921/32/18 та ряді інших, що свідчить про сталість судової практики стосовно цього.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу зареєстрованого місця проживання є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

У справі, що переглядається, до вирішення питання відкриття провадження у справі судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 06.03.2001 (а.с.101). Зважаючи на це, ухвалу суду від 13.09.2024 про відкриття провадження у справі, інші судові та позасудові документи було направлено судом на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, однак, повернуто без вручення. За таких обставин, відповідач, відповідно п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається повідомленою про судові засідання в суді належним чином. І відповідно аргумент представника відповідача про неналежне повідомлення ОСОБА_1 необґрунтований, а тому суд його відхиляє. До того ж сам факт тривалого проживання відповідача за кордоном, про що вказував представник, з об`єктивних причин, незалежних від суду, виключає можливість вручення їй судових відправлень.

Позаяк, 11.10.2024 від адвоката Мотуза О.В. через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про вступ до участі у справі як представника відповідача Шевченко Г.Г., надання матеріалів справи для ознайомлення (а.с.110-111). Із поданої представником відповідача заяви від 16.10.2024 про відкладення судового засідання з розгляду справи, призначеного на 17.10.2024, слідує, що з матеріалами справи в електронному форматі він ознайомився 15.10.2024, а тому для підготовки та подання відзиву просив надати додатковий час, а також у зв`язку із зайнятістю в іншій справі (а.с.114-115). З урахуванням клопотання представника відповідача, розгляд справи судом відкладено на 19.11.2024. У зв`язку з поданням представником відповідача клопотання про зайнятість в іншій справі та задля надання додаткового часу для врегулювання спору, розгляд справи судом відкладено до 11.12.2024 (а.с.128-129). При цьому, у судові засідання, призначені на 11.12.2024, 14.01.2025 відповідач та її представник не з`явились, про поважність причин неприбуття не повідомили, відзив на позов не подали.

Таким чином, незнаходження відповідача за адресою її реєстрації місця проживання, що має наслідком неотримання кореспонденції суду про повідомлення щодо часу та місця розгляду даної справи, не може прийматися до уваги судом як свідчення її неналежного повідомлення про розгляд справи, оскільки свідчить, що неотримання вказаних документів відповідачем відбулося саме з її вини, адже про відсутність за місцем проживання з причин виїзду за кордон вона не повідомила банк, а представник, діючи в її інтересах суд. Зі свого боку суд вчинив усі процесуальні дії, необхідні для повідомлення відповідача та її представника про розгляд справи, неодноразово відкладав розгляд справи за клопотаннями представника відповідача задля забезпечення можливості реалізації ними процесуальних прав відповідача. Разом з тим, у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, неодноразових неявок до суду відповідача та її представника, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відтак, при ухваленні рішення суд дотримався процесуальних вимог щодо проведення заочного розгляду справи. До того ж згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції, доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007).

У доктрині цивільного процесуального права вважається, що, з одного боку, заочне провадження є додатковою гарантією для позивача від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу та дотримання судами строків розгляду справи. З іншого боку, відповідачу ч.1 ст.284 ЦПК України гарантується право на перегляд заочного рішення за його письмовою заявою за «спрощеною процедурою», тобто тим самим судом, на чому також акцентовано увагу Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.06.2024 у справі №756/11081/20 (п.п.36, 37).

Тлумачення ст.ст.286, 287 ЦПК України в сукупності із ч.1 ст.288 ЦПК України дає підстави для висновку, що в разі, коли відповідач не довів наявність поважних причин неявки в судове засідання та неподання відзиву, а також не подав доказів по суті справи, суд залишає заяву про перегляд заочного рішення без задоволення. Для застосування повноважень, передбачених у ч.3 ст.287 ЦПК України, суд звертає увагу, по-перше, на подання доказів по суті справи, які потенційно можуть змінити висновки по суті спору, викладені в заочному рішенні, та, по-друге, звертає увагу на існування і доведеність поважних причин, через які відповідач не зміг з`явитися на судове засідання, а також подати відзив, у зв`язку із чим і було ухвалене заочне рішення.

Отже, ЦПК України встановлює можливість перегляду ухваленого місцевим судом заочного рішення цим же судом без необхідності звернення до апеляційного суду за умови, що причини, які зумовили неприйняття відповідачем участі у розгляді справи, визнані судом поважними, а докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, ОСОБА_1 та її представником не надано доказів, які б мали істотне значення для вирішення справи, потенційно могли змінити висновки по суті спору, викладені в заочному рішенні, та визначали необхідність перегляду заочного рішення, а всі доводи зводяться виключно до незгоди з вирішенням спору за обставин, коли фактично розмір кредитного боргу відповідач визнає, свідченням чому є вчинення дій з метою його погашення. При цьому, ініціюючи перегляд заочного рішення суду, представник відповідача зазначав, що ОСОБА_1 повністю погасила заборгованість та не має зобов`язань перед ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», однак доказів припинення таких зобов`язально-договірних відносин між нею та банком, а також відсутності претензій до неї з боку кредитора, ні відповідач, ні її представник суду не надали. Поміж іншим, беручи участь в судовому засіданні дистанційно, представник ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» висловила протилежну позицію доводам відповідача, наполягаючи на тому, що порушення прав банку з боку ОСОБА_1 мало місце станом на 14.01.2025 день ухвалення рішення.

Ухвалюючи заочне рішення 14.01.2025, суд виходив з відомостей, наданих учасниками справи, які підтверджували факт наявності невиконаних ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №2023/І_С/000-020113 від 31.07.2023, дійсність боргу, його обґрунтованість. Ненадання відповідачем та її представником доказів, які б свідчили про незгоду із заявленим розміром боргу або його відсутність до ухвалення рішення судом свідчать про недобросовісність їх процесуальної поведінки та несумлінне ставлення до виконання обов`язків.

Зважаючи на вищенаведене, враховуючи, що наведене представником відповідача мотивування та обсяг наданих доказів не визначають доцільності перегляду заочного рішення, а причини неявки відповідача та її представника є неповажними, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Позаяк, погашення відповідачем кредитного боргу, стягнутого з неї за судовим рішенням, може бути враховане на стадії його виконання, а тому саме по собі не може бути за достатню підставу для перегляду заочного рішення. Суд вважає, що вирішуючи спір, суд в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи за обсягом наявних доказів, надав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Наведені відповідачем причини неявки в судове засідання відповідача з огляду на вступ у справу її повноважного представника, неподання відзиву не є поважними та в світлі із встановленими судом обставинами фактично свідчать про свідоме нехтування процесуальними правами та несумлінне відношення до виконання обов`язків не тільки як відповідача у справі, а й загалом як споживача кредитних послуг, наданих ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК».

Відповідно до правової позиції Європейського Суду з прав людини, викладеної в п.40 рішення від 03.04.2008 у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України», та в рішенні «Устименко проти України» від 29.10.2015 «…право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Повноваження судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру, але не для здійснення нового судового розгляду…».

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить висновку про відсутність підстав, які б виправдували необхідність повторного перегляду справи. У зв`язку з цим заяву ОСОБА_1 , пред`явлену в її інтересах адвокатом Мотузом О.В., слід залишити без задоволення відповідно до п.1 ч.3 ст.287 ЦПК України, що не перешкоджає відповідачеві та її представникові оскаржити рішення суду в загальному порядку.

Керуючись ст.ст.260, 261, 280-288, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мотуза Олександра Володимировича про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.01.2025 у цивільній справі №214/7294/24 за позовною заявою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем та її представником в загальному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Вступну та резолютивну частини ухвали складено, підписано о 15.35 год. 06.03.2025 з проголошенням в судовому засіданні.

Повну ухвалу суду складено 11.03.2025.

Суддя О.І. Євтушенко