МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 521/6453/23
Номер провадження № 2/521/156/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м.Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

судді Маркарової С.В.

за участю секретаря судового засідання Вінжановської К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

позивач : ОСОБА_1

відповідач : Одеський національний медичний університет

предмет позову : скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 послався на те, що 1.12.2004 він прийнятий на роботу до Одеського національного медичного університету асистентом 0,25 ставки кафедри психіатрії після закінчення аспірантури.

З 1.09.2017 за наказом №611-л позивач працював завідувачем кафедри психології на 1,0 ставки.

Наказом №789-л від 3.12.2018 його призначено на посаду проректора з науково-педагогічної роботи.

Посада погоджена із Міністерством охорони здоров`я України (лист від 21.11.1018 № 113-15/2128/30919).

Наказом відповідача від 10.12.2018 №1 вищевказаний наказ скасований.

При скасуванні наказу університет виходив з того, що при призначені позивача на посаду проректора з науково-педагогічної роботи була порушена процедура заміщення вакантних посад, визначена колективним договором університету за 2018-2022 роки, окрім того, ОСОБА_2 повноважень на виконання обов`язків ректора, проректора та на підписання спірного наказу згідно ухвал Приморського районного суду від 29.08.2018, справа 52/15228/18, окружного адміністративного суду м. Києва від 29.08.2018, 27.09.2018, справа 826/13413/18 не мала.

24.04.2019 наказом №256-л позивача звільнено з посади завідувача кафедри психології за п. 4 ст. 40 КЗпП України (прогул, в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин).

Вказаний наказ позивач отримав 20.02.2023 від свого адвоката, який звернувся зі спірного питання до відповідача.

Позивач стверджував, що більш чотирьох місяців з 10.12.2018 по 26.04.2019 перебував на лікарняному.

2.05.2019 після одужання він прибув до будівлі ректорату ОНМедУ, однак, не був допущений за вказівкою адміністрації університету до робочого місця.

ОСОБА_1 вважав, що такі дії відповідача суперечать вимогам закону та просив суд:

1.Визнати незаконним, скасувати наказ відповідача від 10.12.2018 №1, яким скасовано його призначено на посаду проректора з науково-педагогічної роботи університет наказом № 789-л від 3.12.2018

2.Визнати незаконним, скасувати наказ відповідача від 24.04.2019 № 256-л про звільнення з посади завідувача кафедри психології за п. 4 ст. 40 КЗпП України

3.Поновити позивача на посаді проректора з науково-педагогічної роботи Одеського національного медичного університету

4.Стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу 6 146 911 грн. 68 коп.

5.Стягнути з відповідача допомогу по тимчасовій непрацездатності 105 866 грн.57 коп.

6.Зобов`язати відповідача видати трудову книжку

Позивач наполягав на тому, що виниклі між сторонами правовідносини викликають в нього постійне почуття обурення, стресу, відчуття несправедливості, призвели до погіршення стану здоров`я.

Компенсацію моральної шкоди позивач оцінив в 200 000 грн.

Окрім задоволення позовних вимог позивач просив присудити на свою користь витрати на правничу допомогу в розмірі 44 000 грн.

Позивач в процесі розгляду справи позов підтримав.

Відповідач позов не визнав.

Так, ОНМедУ стверджував, що на момент видачі наказу 10.12.2018 №1 були такими, що набрали законної сили ухвали Приморського районного суду від 29.08.2018 (справа 52/15228/18), окружного адміністративного суду м. Києва від 29.08.2018, 27.09.2018 (справа 826/13413/18).

Наказом відповідача від 24.04.2019 №256-л позивача правомірно звільнено з посади завідувача кафедри психології за п. 4 ст. 40 КЗпП України, оскільки останній був відсутній на роботі більш як чотири місяці.

За цей період з 10.12.2018 по 24.04.2019 ОСОБА_1 , не дотримуючись трудової дисципліни, жодної інформації жодним засобом зв`язку про стан здоров`я роботодавцю не надав.

17.04.2019 університетом йому був направлений лист за №01-09/147 про надання пояснень щодо тривалої відсутності на робочому місці.

Відповідь позивачем не надана.

Окрім того, про обидва спірні накази позивач вочевидь був обізнаний ще з липня 2021 року при розгляді за його участі судової справи № 522/21961/18 за позовом ОСОБА_2 до ОНМедУ, де ОСОБА_1 безпосередньо брав участь як третя особа, користувався правничою допомогою адвоката.

7.02.2025 листом №01-09/71 відповідач повідомив позивача про необхідність прибуття до університету для отримання трудової книжки або надання письмової згоди на її пересилання поштовим зв`язком, отримання іншою особою за наявності нотаріальної довіреності.

Враховуючи викладене, як зазначені, так і решта похідних вимог є безпідставними.

Дослідивши обставини справи, наявні докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав :

Наказ з кадрових питань є розпорядчим документом, виданим керівником на правах єдиноначальності та в межах його компетенції, який є обов`язковим для виконання підлеглими.

Накази з кадрових питань, або кадрові накази, відрізняються від інших за формою та процедурою їх підготовки та видання.

Скасування наказу полягає у визнанні його недійсним у встановленому законодавством порядку з моменту його підписання та реєстрації.

Належне звільнення - це передбачена законодавством та складеною практикою послідовність дій.

При звільненні працівників за ініціативою роботодавця роботодавцем фіксуються підстави для звільнення, працівнику надається можливість надання пояснень.

В порядку п. 4 ст. 40 КЗпП України в редакції на час виниклих між сторонами правовідносин, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

Прогул це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом).

Оскільки прогул є порушенням трудової дисципліни, за його вчинення працівник може бути притягнений до дисциплінарної відповідальності та підданий стягненню у вигляді догани або звільнення (ст. 147 КЗпП).

1.12.2004 ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до Одеського національного медичного університету асистентом 0,25 ставки кафедри психіатрії після закінчення аспірантури.

З 1.09.2017 за наказом №611-л позивач працював завідувачем кафедри психології на 1,0 ставки.

Наказом № 789-л від 3.12.2018 його призначено на посаду проректора з науково-педагогічної роботи.

Посада погоджена із Міністерством охорони здоров`я України (лист від 21.11.1018 № 113-15/2128/30919).

Наказом відповідача від 10.12.2018 №1 вищевказаний наказ скасований.

При скасуванні наказу університет виходив з того, що при призначені позивача на посаду проректора з науково-педагогічної роботи була порушена процедура заміщення вакантних посад, визначена колективним договором університету за 2018-2022 роки, окрім того, ОСОБА_2 повноважень на виконання обов`язків ректора, проректора та на підписання спірного наказу згідно ухвал Приморського районного суду від 29.08.2018 (справа 522/15228/18), окружного адміністративного суду м. Києва від 29.08.2018, 27.09.2018 (справа 826/13413/18) не мала.

За ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 29.08.2018 зупинена дія наказу ОНМедУ від 24.07.2018 № 529-л, яким на ОСОБА_2 покладені обов`язки виконувати повноваження проректора з науково-педагогічної роботи.

13.12.2018 року ухвалою Приморського районного суду м.Одеси скасовано зупинення дії даного наказу.

За ухвалами окружного адміністративного суду м. Києва від 29.08.2018, 27.09.2018 :

-зупинена дія наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про деякі питання управління Одеським національним медичним університетом» від 7.08.2018 № 1638.

-зупинена дія пункту 2 наказу Міністерства охорони здоров`я України від 17.07.2018 № 34-о «Про звільнення ОСОБА_3 » щодо покладення виконання обов`язку ректора ОНМедУ на завідувача кафедри психології ОСОБА_1 з 18.07.2018 й до призначення ректора у встановленому законодавством порядку.

Постановою ВС у складі Касаційного адміністративного суду від 7.04.2020 ухвали скасовані.

Дотримання інших обставин процедури заміщення вакантних посад, визначених колективним договором університету за 2018-2022 роки, як одна з підстав скасування університетом наказу № 789-л від 3.12.2018 позивачем не доведено.

24.04.2019 наказом №256-л позивача звільнено з посади завідувача кафедри психології за п. 4 ст. 40 КЗпП України (прогул, в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин).

Вручений наказ позивачу його адвокатом 20.02.2023.

В період з 10.12.2018 по 26.04.2019 позивач перебував на лікарняному (листки непрацездатності а.с. 63-71 том.1)

За цей період з ОСОБА_1 жодної інформації жодним засобом зв`язку про стан свого здоров`я роботодавцю не повідомив.

Зазначене суперечить вимогам статті 139 КЗпП України, за якою працівники зобов`язані, зокрема, додержуватись трудової дисципліни.

Трудова дисципліна це встановлений нормами права порядок взаємовідносин учасників трудового процесу, що визначає точне виконання ними своїх трудових функцій.

За роз`ясненням ФСС працівник, який дізнався, що лікуючий лікар сформував медичний висновок про тимчасову непрацездатність, має повідомити про це роботодавця в будь-який доступний спосіб комунікації з ним.

17.04.2019 позивачу був направлений лист ОНМедУ №01-09/147 про надання пояснень щодо тривалої відсутності на робочому місці (поштове повідомлення УКРПОШТА 529).

Відповідь позивачем не надана.

Суд критично оцінює акти про не допуск позивача до роботи та показання допитаних в суді свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які брали участь при складанні останніх про те, що 2.05.2019 та в подальшому протягом певного часу ОСОБА_1 приходив до будівлі ректорату ОНМедУ, однак, не був допущений адміністрацією університету до робочого місця, оскільки конфліктні стосунки позивача із керівництвом університету не позбавляли позивача можливості протягом тривалого часу відсутності на робочому місці в період з 10.12.2018 по 26.04.2019, тобто більше чотирьох місяців повідомити роботодавця в інший спосіб про обставини стану свого здоров`я, належним чином дотримуючись трудової дисципліни.

З письмовою заявою про надання пояснень про причини не допуску, повідомлення коли і у який спосіб він може приступити до виконання своїх посадових обов`язків позивач до керівництва університету також не звертався.

При вирішенні спору суд враховує, що встановлені статтею 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін.

Ці строки не перериваються і не зупиняються.

За практикою Великої Палати Верховного Суду, зокрема в справі № 990/156/23 норми ст. 233 КЗпП є нормою матеріального права.

В редакції КЗпП України станом на час виниклих правовідносин (редакція 11.10.2018) працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Враховуючи, що основним ефективним способом захисту порушеного права, тобто таким, який реально відновлює суб`єктивне право позивачем обрано поновлення його саме на посаді проректора з науково-педагогічної роботи Одеського національного медичного університету відповідно до наказу про від 10.12.2018 №1, яким скасовано його призначено на посаду проректора з науково-педагогічної роботи наказом №789-л від 3.12.2018 до позовних вимог застосовується тримісячний строк з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

З урахуванням практики ЕСПЛ метою встановлення законодавцем строку звернення за судовим захистом є :

1) дотримання принципу правової визначеності;

2) дисциплінування учасників судочинства;

4) стимулювання учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків;

5) обмеження часу, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними. Якщо ніхто не звернувся до суду, відносини стають стабільними.

З матеріалів справи, ухвал суду по цивільній справі № 522/21961/18, пояснень сторін, показань вищезазначених свідків вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про обидва спірні накази з момент виникнення конфліктних стосунків між сторонами.

Окрім того, в судовому засіданні позивач визнав, що достовірно обізнаний із спірними наказами з 2021 року в рамках розгляду за його участі цивільної справи № 522/21961/18 за позовом ОСОБА_2 до ОНМедУ, де він брав участь як третя особа як безпосередньо, так і користувався правничою допомогою адвоката, тощо.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про визнання незаконним, скасування наказу відповідача від 10.12.2018 №1, яким скасовано призначено позивача на посаду проректора з науково-педагогічної роботи наказом № № 789-л від 3.12.2018; визнання незаконним, скасування наказу відповідача від 24.04.2019 №256-л про звільнення позивача з посади завідувача кафедри психології за п. 4 ст. 40 КЗпП України; поновлення позивача на посаді проректора з науково-педагогічної роботи Одеського національного медичного університету є безпідставними.

Решта позовних вимог є похідним та задоволенню судом не підлягають.

В порядку ст. 47 КЗпП України трудова книжка видається звільненому працівнику під розписку в журналі обліку трудових книжок.

Якщо працівник у день звільнення відсутній на роботі, то в цей день роботодавець надсилає звільненому працівникові поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Якщо в разі звільнення працівник не може з`явитися особисто на підприємство для отримання трудової книжки, він може реалізувати свої права й обов`язки через представництво, тобто має право довірити одержання трудової книжки третій особі.

Враховуючи вжиті відповідачем дії (лист від 7.02.2025 листом №01-09/71), яким відповідач повідомив позивача про необхідність прибуття до університету для отримання трудової книжки або надання письмової згоди на її пересилання поштовим зв`язком, отримання іншою особою за наявності нотаріальної довіреності порушене право позивача не встановлено.

Керуючись Главою 9 Розділу ІІІ ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В позові - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки передбачені ст.ст.354, 355 ЦПК України: Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Суддя Світлана МАРКАРОВА

Повний текст рішення виготовлений 12.03.2025

12.03.25