З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2025 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Цмур В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, в м. Ужгород, в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-
Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 04.03.2025 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 10.03.2025 року.
ОСОБА_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 грудня 2024 року вказана позовна заява залишена без руху, із зазначенням недоліків які слід усунути.
На виконання вказаної ухвали, позивачем подано заяву про усунення недоліків від 31.12.2024.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 січня 2025 року у справі відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06 червня 2015 року вона уклала шлюб з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них із відповідачем народився син ОСОБА_3 . Подружнє життя не склалося, 04 вересня 2018 року суд прийняв рішення, яким шлюб розірвав та вирішив стягувати до досягнення сином повноліття аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн.. За рішенням Мукачівського міськрайонного суду дитина залишилась проживати із позивачем.
Позивач з дитиною проживають в Угорщині. Її колишній чоловік через виконавчу службу здійснює оплату аліментів у визначеному судом розмірі. Будь-яких додаткових коштів на утримання сина він не надає. Виконувати свої інші батьківські обов`язки щодо утримання, виховання сина він також не бажає.
Даної суми аліментів цілком недостатньо для забезпечення здорового і належного виховання дитини, не вистачає на їжу для дитини, та інші базові потреби.
З моменту прийняття рішення Мукачівським міськрайонним судом змінилось матеріальне становище сторін, витрати на утримання дитини зросли у зв`язку із віком. Позивач зазначає, що син відвідує початкову школу і щомісячно позивач сплачує за його харчування в середньому 1200 гривень, купує дитині одяг, їжу, шкільне приладдя, іграшки, оплачує йому відпочинок у таборі, оплачує послуги перукаря, також здійснює оплату медичного страхування для належного забезпечення здоров`я нашої дитини. Також оскільки дитина проживає з позивачем, здійснює і оплату комунальних послуг і несе більший матеріальний тягар ніж його батько - відповідач. Позивач вказує, що присуджена сума 1500,00 грн. на сьогоднішній день є замалою, для дитини відповідного віку, тому не взмозі самостійно на належному рівні забезпечувати дитину. Наскільки відомо позивачу відповідач інших утриманців не має, нової сім`ї не створив, отже має можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі, є фізично здоровим та працездатним.
Із покликанням на ст.51 Конституції України, ст.180, ст.182, ч.1 ст. 192 СК України, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства , материнства та стягнення аліментів», ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2024рік» , постанову Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6- 143цс13, ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ, ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, позивач просить: збільшити розмір аліментів, що встановлений рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 вересня 2018 року в справі №303/1813/18 та стягнути з ОСОБА_2 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 (чотири тисячі) гривень на, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття, починаючи із дня набрання даним рішенням суду законної сили.
Позивач просить справу розглядати без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Згідно п. 2 прохальної частини позовної заяви просить справу розглядати за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
На підставі наведеного суд керуючись ч.4 ст.223, 280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 06 червня 2015 року позивач уклала шлюб з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_3 від 08.09.2016. Подружнє життя не склалося, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 04 вересня 2018 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано та на користь ОСОБА_1 , стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. до досягнення сином повноліття аліменти. За вказаним рішенням залишено проживати дитину з матір`ю.
Згідно матеріалів справи позивач з дитиною на даний час постійно проживають в Угорщині. На підтвердження витрат на дитину, позивачем надано копії квитанцій про оплату за харчування дитини у школі де навчається її син, також надає чеки на підтвердження купівлі необхідних речей для сина.
Так, позивач надала докази того, що за обіди у навчальному закладі вона в місяць сплачує близько 1200 грн.
Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави -учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Позивач зазначила, що з часу ухвалення попереднього судового рішення змінилися життєві обставини, а саме вона із сином проживає за кордоном, де син відвідує школу в якій платними є обіди, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку становить 3196 грн., вона не взмозі самостійно на належному рівні забезпечувати дитину.
Суд констатує, що відомостей про те, що з дня ухвалення вказаного рішення суду про стягнення із відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1500 грн. та до дня розгляду даної справи, змінився сімейний, майновий стан сторін, чи стан здоров`я відповідача матеріали справи не містять. Відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило.
Суд бере до уваги те, що відповідач в судові засідання не з`явився, жодних заяв, в тому числі і відзиву на позовну заяву у суд не подав. Фактично заперечень щодо позовної заяви відповідачем не подано. Підтвердження погіршення матеріального становища що в свою чергу, перешкоджало б йому сплачувати більшу суму аліментів суду також не надано, відомостей щодо наявності у відповідача інших дітей чи непрацездатних батьків, які б перебували на його утриманні суду не надано.
Згідно з п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст стст.181, 192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 5.02.2014 №6-143цс13.
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому максимальний розмір аліментів не обмежується законодавством.
У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.
Слід зазначити, що розглядаючи дану справу суд враховує, що на момент ухвалення судом рішення про стягнення аліментів 04.09.2018 р., дитині ОСОБА_4 було 2 роки. При цьому судом було враховано, окрім іншого, розмір прожиткового мінімуму (станом на 2018 рік) для дитини відповідного віку.
На день звернення із даним позовом до суду ОСОБА_4 виповнилося вісім років, на даний час дитина відвідує школу, витрати на утримання дитини за вказаний період часу значно зросли. Окрім того змінився і прожитковий мінімум на дитину відповідного віку та станом на час подання позовної заяви становив та становить на даний час 3196 грн.
Вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів суд враховує і те, що дитина, згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 вересня 2019 проживає із позивачем.
Наявні у справі докази в сукупності із законодавчим збільшенням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та зростаючими потребами дитини сторін, встановленими обставинами дають підстави для зміни розміру аліментів.
Суд враховує, що за період часу з ухвалення попереднього судового рішення (2018 рік) неповнолітня дитина виросла, змінилися її потреби в розвитку, харчуванні, побуті.
Окрім того, суд вважає за необхідне вказати і на те, що частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Таким чином, враховуючи наведене, оскільки розмір аліментів, який відповідач має сплачувати згідно рішення суду про стягнення аліментів, не може забезпечити гармонійний розвиток дитини, а також те, що відповідно до вимог ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, за можливе збільшити розмір аліментів з 1500 гривень до 4000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до пункту 10 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.
При визначенні початку строку стягнення аліментів, слід врахувати, що згідно роз`яснень, даних у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а тому попередній виконавчий лист слід відкликати.
Згідно п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.
Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 1211,20 грн. з відповідача в дохід держави.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 289, 354 ЦПК України, ч. 2, 5 ст. 150; ч. 2 ст. 157; ч. 2 ст. 164, ст.ст. 180, 182, 192 Сімейного кодексу України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задовольнити.
Змінити розмір аліментів, що був стягнутий рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 вересня 2018 (справа №303/1813/18), у сумі 1500 із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , та стягнути із відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 (чотири тисячі) гривень на, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Стягнути із відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош