Номер провадження 2/754/2738/25
Справа №754/1240/25
РІШЕННЯ

Іменем України

13 березня 2025 року м.Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В. В.

за участю секретаря судового засідання Краснощоки О. В.

за участю представника позивача - адвоката Насадчука П. А.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання додаткового строку для прийняття спадщини,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що після смерті його матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина. Позивач є єдиним спадкоємцям за законом. У зв`язку з тим, що мати померла під час епідемії у державі від короновірусної хвороби, а потім і сам позивач тяжко захворів на цю хворобу. Після того, як позивач пройшов необхідні медичні процедури по амбулаторному лікування та реабілітації після хвороби, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Однак нотаріус відмовив у прийнятті заяв у зв`язку з пропуском строків для прийняття спадщини. Тому позивач ставить питання про надання йому додаткового строку, оскільки причина пропуску, встановленого законом строку для прийняття спадщини є поважною.

До суду від представника відповідача КМР - Рибальченко Л. М. надійшов відзив, з якого вбачається, що відповідач звертає увагу на те що законодавство не встановлює конкретного переліку поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Тобто суд розглядаючи такі позови встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності. Безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушення правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтересах територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача - адвокат Насадчук П. А. подав клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява з проханням слухати справу за відсутності представника відповідача і ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення у відсутності учасників справи.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив такі факти та їх правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із Свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_2 успадкувала за своєю матір`ю квартиру АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане Відділом реєстрації смерті у м. Києві).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Києві)).

Відповідно до листа щодо роз`яснення інформації № 06/01-16 від 09.01.2025, наданого приватним нотаріусом Порохняк А. В., зазначено, що 05.04.2021 ОСОБА_1 було відмовлено у прийнятті заяви про відкриття спадкової справи після смерті його матері ОСОБА_2 у зв`язку з пропуском строків для прийняття спадщини. Рекомендовано звернутися до суду з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно із довідки № 203-УС від 28.11.2024 та листа № 01-12-03/1876, виданих ДУ «Інститут серця Міністерства охорони здоров`я України», вбачається, що ОСОБА_1 проходив лікування в умовах стаціонару клініки з 09.03.2021 по 24.03.2021 з діагнозом: коронавірусна хвороба.

Відповідно до ст.1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1222 ЦК України, регламентує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Стаття 67 Закону України «Про нотаріат» регламентує, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, законом залишено можливість такому спадкоємцю за певних умов її прийняти, а саме якщо пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини відбувся з поважних причин. Для цього спадкоємцю необхідно надати суду докази, які стали поважною причиною для пропуску ним даного строку.

Судом установлено, що позивач після смерті матері зазнав емоційний стрес, у цей час він не міг звертатися до нотаріальної контори, оскільки тяжко захворів та довгий час знаходився на реабілітації. Також суд враховує ту обставину, що з 2020 року ВООЗ охарактеризувала спалах Covid-19 у світі як пандемію, а визначений законом термін для подання заяви про прийняття спадщини у позивача після смерті його матері припав на період коли був встановлений в державі карантин на коронавірусну хворобу, та введені жорсткі протиепідемічні заходи та обмеження щодо пересування громадян, роботи підприємств та організацій.

Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду.

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд також враховує рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Так, Верховний Суд в постанові від 18.01.2023 у справі №580/1300/22 сформулював правовий висновок стосовно застосування принципу «легітимних очікувань», що, головним чином, походить від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. Зокрема, Суд зазначив, що принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті22,57,58,94та152 Конституції України); реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими; правовим підґрунтям (основою) для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норма права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі безпосередніх приписів щодо певного права, яке, однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, що визначає механізм реалізації такого права, самостійно не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права.

З урахуванням викладеного вище, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позивачем наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Тому наявні підстави для встановлення позивачу, як єдиному спадкоємцю після смерті його матері, додаткового строку для прийняття спадщини. Слід визначити строк у межах передбаченого законом загального терміну шести місяців і таким достатнім строком є один місяць, перебіг якого рахується після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись Законом України «Про нотаріат», статтями 1216, 1217, 1222, 1261, 1270-1272 ЦК України, статтями 4-7, 10, 76-81, 141, 244-245, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини від померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , терміном на один місяць.

Обчислення визначеного додаткового строку почати з дня набрання рішенням суду законної сили.

Судовій збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання через Деснянський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачі: Київської міської ради, , місцезнаходження за адресою: м. Київ вулиця Хрещатик, 36.

Повний текст рішення складено та підписано 13.03.2025, відповідо до ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Суддя В. В. Бабко