Справа № 444/3301/24
Провадження № 2/444/168/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Оприск З. Л.

секретар судового засідання Гнідець В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" (м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитом договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

02 серпня 2024 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження.

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги наступним. 23.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) укладено угоду № 200513585 щодо кредитування. Відповідно до умов Кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 12450 грн., а Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20 липня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020р., укладеному за результатами публічних торгів (аукціону), що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021р. у справі № 910/11298/16, відповідно до якої Позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за Кредитним договором. Банк, правонаступником якого є Позивач, виконав свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином, в той же час Відповідач порушив умови Кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк. Станом на 11.06.2024 р. загальний розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем за Кредитним договором становить 30867,73 грн., сума збитків з урахуванням 3% річних - 2 782,04 грн., сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 12 554,71 грн. Просив стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (04212, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ) заборгованість за договором № 200513585 від 23.04.2016 року у загальному розмірі 46 204,48 грн., яка складається з: суми заборгованості - 30 867,73 грн., суми інфляційних втрат - 12 554,71 грн., суми 3% річних - 2 782,04 грн.; Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (04212, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ) судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Свій відзив мотивував наступним. Позовні вимоги вважає безпідставними, а позивачем не доведено належними та допустимим доказами права вимоги позивача до відповідача, наявність кредитної заборгованості, її розмір та період, за який слід розраховувати розмір заборгованості. Вказав, що позивач не надав первинних фінансово-господарських документів, які підтверджують отримання грошей. Зазначив, що витяг з реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до договору про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 року не є належним доказом у справі. Вказав, що жодної заборгованості у відповідача перед ПАТ «Банк Михайлівський» не було і не виникало, відповідач заперечує наявність такої заборгованості. Окрім цього, зазначив, що має місце обставина спливу позовної давності, про що сторона відповідача робить відповідну заяву та вважає, що сплив строку позовної давності є самостійною підставою для відмови у позові.

Позивач у судове засідання не прибув, однак представник позивача подав клопотання, у якому просив слухати справу без участі представника позивача по наявних у справі документах.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, однак представник відповідача просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статей 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, як це передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 23.04.2016 року ОСОБА_1 підписала заяву (оферту) № 200513585 Публічному акціонерному товариству «Банк Михайлівський» про укладення договору про надання та використання платіжної картки. Також в цей день відповідачкою підписано анкету № 2721480, в якій зазначено бажану суму кредиту та інші умови кредитування. Вказане підтверджується копією заяви (оферти) № 200513585 від 23.04.2016 року, копією анкети № 2721480.

Судом встановлено, що 23.04.2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» видано ОСОБА_1 платіжну картку та пін-код до неї, про що вона особисто розписалася у відповідній розписці, копія якої додана до матеріалів справи.

До матеріалів позову представником позивача додано виписку по особових рахунках ОСОБА_1 з 23.05.2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак даний період не охоплює день укладення договору щодо кредитування 23.04.2016 року, а по тексту цієї виписки не вбачається можливим встановити рух коштів по рахунку відповідача у 2016 році, що не дає можливості вважати дану виписку доказом надання відповідачу кредиту кредитодавцем у вказаному позивачем розмірі.

Окрім цього, позивачем надано суду розрахунок заборгованості відповідача станом на 11.06.2024 р. за описаним кредитним договором, відповідно до якого позивач нарахував відповідачу заборгованість в розмірі 30867,73 грн., з яких:

- 10211,1 грн. - заборгованість за кредитом;

- 20656,63 грн. - заборгованість за відсотками.

Окрім цього, позивачем відповідачу нараховано: суму збитків з урахуванням 3% річних - 2 782,04 грн.; суму збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 12 554,71 грн.

Інших належних та допустимих доказів, на підставі яких можна би було достовірно та однозначно встановити факт надання позичальникові грошових коштів та розмір таких, суду не надано.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем не надано первинних документів, оформлених відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», на підставі яких можна би було достовірно та однозначно встановити факт надання позичальникові грошових коштів та розмір таких.

Відповідач заперечує факт наявності в нього кредитної заборгованості, описаної в позовній заяві.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526,527,530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі №161/16891/15-ц.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

В той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).

Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р. № 6-16цс15.

Враховуючи викладене, позивачем не доведено достатніми належними та допустимими доказами, зокрема первинними документами, оформленими відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Також судом встановлено, що 20 липня 2020 року ПАТ «Банк Михайлівський» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 7_БМ. Відповідно до пункту 1 даного договору за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору (ТзОВ «Діджи Фінанс») належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору. Вказане підтверджується копією даного договору.

Однак позивачем не надано суду копії зазначеного Додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги № 7_БМ.

Натомість до позовної заяви долучено копію витягу з реєстру божників ПАТ «Банк Михайлівський» до Договору № 7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 р., яка не дає можливості встановити, що саме цей документ є Додатком № 1 до цього договору, в якому відповідно до пункту 1 договору перелічені права вимоги, відступлені ПАТ «Банк Михайлівський» позивачу. Окрім цього, даний витяг підписаний лише представником ТзОВ «Діджи Фінанс» та не містить підпису іншої сторони договору. Вказане унеможливлює ідентифікацію цього витягу як Додатку № 1 до договору відступлення прав вимоги та встановлення на його підставі переходу до позивача права вимоги до відповідача по договору № 200513585.

Враховуючи викладене, суду не надано достатніх належних та допустимих доказів того, що ПАТ «Банк Михайлівський» відступив Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» саме право вимоги до відповідача по договору № 200513585.

За таких обставин, враховуючи те, що позивачем не доведено достатніми належними та допустимими доказами надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, а також того, що ПАТ «Банк Михайлівський» відступив Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» право вимоги до відповідача по договору № 200513585, в задоволенні позовних вимог потрібно відмовити повністю.

Представник позивача у позовній заяві просив поновити строк для звернення до суду з цим позовом у зв`язку із наявністю тривалого судового спору щодо приналежності права вимоги кредитору, запровадженням карантину та воєнним станом.

Окрім цього, представник відповідача у своїх письмових заявах заявив про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Беручи до уваги те, що судом не встановлено порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача, за захистом якого той звернувся до суду, позовна давність не підлягає застосуванню (відповідна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі № 372/1036/15-ц), а відтак поновлювати строк звернення до суду чи застосовувати наслідки спливу строків позовної давності немає підстав.

Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи, немає.

Згідно вимог ст. 141, 142 ЦПК України судовий збір та витрати на професійну правничу із відповідача в користь позивача стягувати не потрібно.

Керуючись ст. ст. 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 207, 626, 628, 526, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" (, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитом договором в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Оприск З. Л.