КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/5470/24 Головуючий у 1 інстанції: Шаповалова К.В.
Провадження №22-ц/824/2542/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Євграфової Є.П., Писаної Т.О.,

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 31 липня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня №1» про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

В березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня №1» про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Просив суд зобов`язати відповідача відкликати екстрене повідомлення та спростувати неправдиву інформацію та стягнути моральну шкоду у розмірі 150 000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем було поширено неправдиву інформацію щодо ОСОБА_1 , шляхом оприлюднення екстреного повідомлення, у якому, зокрема, було вказано, що 24 жовтня 2023 року о 10:00 год. заступник директора ОСОБА_1 штовхнув хвору на підвіконня. Для перевірки інформації викладеної у екстреному повідомлені у державній установі «Український інститут розвитку освіти» була створена відповідна комісія. Дана комісія провела всебічне дослідження інформації викладеної у екстреному повідомлені. У результаті проведеного дослідження комісією було встановлено відсутність інформації, яка б підтверджувала дії, нібито-то вчинені ОСОБА_1 . Даний інцидент вплинув на його самопочуття, та позивачу було встановлено тривожний розлад, тахікардію. Окрім того, після поширення неправдивої інформації, позивач переживає душевні страждання, втратив спокій, що впливає на його моральний стан.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 31 липня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що під час розгляду справи не було встановлено неправомірності дій працівників відповідача при складанні та надсиланні екстреного повідомлення про звернення потерпілого щодо настання нещасного випадку на виробництві, а тому така вимога є похідною від вимоги про зобов`язання відповідача відкликати екстрене повідомлення та спростувати неправдиву інформацію, у задоволенні якої судом було відмовлено, вимога про відшкодування моральної шкоди також не підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції 25 серпня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що суд обґрунтовує своє рішення нормою, якої не існує.

Зазначає, що вимоги щодо відкликання екстреного повідомлення у якому містилась недостовірна інформація, відповідно до ч. 5 ст. 277 ЦК України було проігнорована у судовому рішенні.

Вважає, що документ, який оскаржує позивач має бути відкликаний він був винесений з порушенням законодавства та в супереч постанові КМУ «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві» від 17 квітня 2019 року № 337.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, позивач не скористався своїм правом для подачі відзиву.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

В судовому засіданні представник відповідача Чефранов А.Б. , заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники в судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція суду апеляційної інстанції

Вислухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу які з`явились у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та наявні у справі докази колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що 24 жовтня 2023 року ОСОБА_4 звернулась за медичною допомогою до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня №1». За результатами огляду пацієнтки медичними працівниками їй було встановлено попередній діагноз: «забій грудної клітини, перелом 6-7 ребра».

Враховуючи повідомлені пацієнткою обставини отримання травми, медичними працівниками було складено екстрене повідомлення про звернення потерпілого щодо настання нещасного випадку на виробництві, в якому, у графі: «небезпечний, шкідливий виробничий фактор, який спричинив травмування (захворювання, отруєння)» зазначено - «24 жовтня 2023 року о 10:00 заступник директора ОСОБА_1 штовхнув хвору на підвіконня». Вказане екстрене повідомлення підписано лікарем-хірургом та медичною сестрою (а.с. 12).

Відповідно до журналу реєстрації відправки пошти відповідача, копія якого була долучена до відзиву, 25 жовтня 2023 року екстрене повідомлення було надіслано за місцем роботи пацієнтки - ДУ «Український інститут розвитку освіти» (а.с. 55).

Згідно із журналом обліку фактів звернення та доставлення до КМКЛ № 1 осіб у зв`язку із заподіянням їм тілесних ушкоджень кримінального характеру та інформування про такі випадки органів та підрозділів поліції, в ньому міститься запис про звернення 24 жовтня 2023 року ОСОБА_4 до лікарні та у графі «обставини отримання тілесних ушкоджень» зазначено: «зі слів постраждалої приблизно о 10:00 год штовхнув на роботі 24 жовтня 2023 року заступник директора Мельник Юрій Віталійович» (а.с. 59).

Як зазначив у судовому засіданні представник відповідача, екстрене повідомлення було надіслано до Солом`янського УП ГУНП в м. Києві, за місцем знаходження підприємства, де потерпіла вказала, що отримала травму, та до ГУ ПФУ.

Відповідно до протоколу № 3 від 4 грудня 2023 року засідання комісії щодо з`ясування відомостей, які містяться у листі КНП «Київська міська клінічна лікарня № 1» 24 жовтня 2023 року о 10:00 год з провідним фахівцем відділу організаційного та юридичного забезпечення ОСОБА_4 в державній установі «Український інститут розвитку освіти» вбачається, що у процесі роботи комісії щодо з`ясування відомостей, які містяться у листі КНП «Київська міська клінічна лікарня № 1» було з`ясовано, що інформація, викладена в екстреному повідомлені, не підтверджується іншими матеріалами, опрацьованими комісією (а.с. 14-17).

12 лютого 2024 року ДУ «Український інститут розвитку освіти» був складений акт про розслідування нещасного випадку, що стався 24 жовтня 2023 року о 10:00 год в ДУ «Український інститут розвитку освіти», який містить висновок про те, що на підставі зібраних матеріалів комісією факт нещасного випадку на виробництві не встановлено (а.с. 81-88).

29 грудня 2023 року відповідач надіслав, зокрема до ДУ «Український інститут розвитку освіти» лист, в якому вказав, що ОСОБА_4 24 жовтня 2023 року звернулась до лікарні у приймально-діагностичне відділення, після огляду черговим лікарем та проведення рентгенографії органів грудної порожнини був встановлений діагноз «забій грудної клітини, перелом 6-7 ребр» та видана довідка № 3214. Крім того у листі зазначено, що відповідно до пункту 5 «Класифікатора розподілу травм», затвердженого МОЗ України від 4 липня 2007 року № 370, лікарня, в якій було надано першу медичну допомогу, ступінь тяжкості травми не визначає та висновок не надає. Обстеження щодо визначення стану сп`яніння чи наявності інших наркотичних та токсичних речовин в організмі пацієнта в приймано-діагностичному відділенні лікарні не проводиться (а.с. 13).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Щодо поширення недостовірної інформації.

Відповідно до частини другої та третьої статті 34 Конституції України, статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Статтями 15, 275 ЦК України передбачено право особи на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Під гідністю необхідно розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти.

З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно із статтею 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації; спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила; спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені) (пункт 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції було вірно встановлено, що інформація «24 жовтня 2023 року 10:00 год заступник директора штовхнув хвору на підвіконня», була зазначена працівниками відповідача при заповненні форми, встановленого зразка «екстрене повідомлення про звернення потерпілого щодо настання нещасного випадку на виробництві».

Відповідно до положення Порядку, медичних працівників при зверненні до них осіб за медичною допомогою та повідомлення такими особами обставин отримання ними травмувань повинні зазначити повідомлену інформацію. Вказана інформація щодо обставин отримання травмування в екстреному повідомлені зазначається саме зі слів пацієнта, оскільки лікар, який оглядає пацієнта не може знати самостійно наперед обставини травмування, дату та час їх отримання, а також анкетні дані та посади людей, які такі травмування ймовірно нанесли пацієнту.

Відповідач та або його працівники не були авторами відповідної інформації, а здійснювали лише фіксування тієї інформації, що їм надавав пацієнт при огляді.

Порядком передбачено, що ті органи, яким необхідно надсилати екстрене повідомлення, у випадку звернення потерпілого із скаргами щодо настання нещасного випадку на виробництві та надсилання таких повідомлень не вважається поширення недостовірної інформації, оскільки таке поширення здійснювалась не на власний розсуд та за власним бажанням медичних працівників відповідача, а з урахуванням приписів Порядку.

Порядком передбачено проведення розслідування нещасного випадку на виробництві, про яке повідомив потерпілий, спеціально створеною комісією на підприємства, установі, організації, та таке розслідування не проводиться закладом охорони здоров`я. Медичні працівники, які проводять первинний огляд пацієнта за його звернення, фіксують інформацію про обставини отримання травмування за повідомлення потерпілого та надають першу медичну допомогу, та жодним нормативно-правовим актом чи локальним актом закладів охорони здоров`я не визначено, що медичні працівники зобов`язанні проводити розслідування для точного встановлення обставин отримання тієї чи іншої травми пацієнтами перед тим, як вносити відомості до екстреного повідомлення та надсилати його до відповідних установ.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Стаття 153 КЗпП України визначає, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно з пунктом 5 частини 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.

Відповідно до частини другою статті 36 цього Закону факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Згідно статті 171 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний організовувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням із всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах, було визначено Порядком проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин. («Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337 (далі - Порядок)).

Відповідно до пункту 6 Порядку заклад охорони здоров`я зобов`язаний невідкладно передати з використанням засобів зв`язку (факс, телефонограма, електронна пошта) та протягом доби на паперовому носії екстрене повідомлення про звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) на виробництві (у разі можливості з висновком про ступінь тяжкості травм) за формою згідно з додатком 1: підприємству (установі, організації), де працює потерпілий або на якому він виконував роботу; територіальному органові Держпраці за місцем настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння); територіальному органові Пенсійного фонду України за місцем настання нещасного випадку.

Окремо колегія суддів звертає увагу, що комісією на підприємстві, де працює позивач за результатами проведеного розслідування встановлено, що інформація, викладена в екстреному повідомленні не підтверджується іншими матеріалами, опрацьованими комісією, не тягне за собою відкликання такого повідомлення медичною установою, яка таке повідомлення надіслала та у певний спосіб спростування інформації викладеної в ній, оскільки як зазначалось, така інформація вноситься до повідомлення зі слів пацієнта та повідомлення має бути надіслано у певні установи, враховуючи зазначену пацієнтом інформацію про обставини отримання травми та попередній діагноз, встановлений медичними працівниками, а дії медичних працівників визначені умовами Порядку, тобто не медичний працівник закладу охорони на власний розсуд вирішує, що писати у повідомленні про обставини отримання пацієнтом травм та надсилати чи не надсилати відповідне повідомлення за місцем роботи пацієнта, для проведення відповідного розслідування.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив обставини справи, оцінив надані докази, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, тому підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 31 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2025 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Є.П. Євграфова

Т.О. Писана