Провадження №2/442/245/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря судового засідання - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи : Служба у справах дітей виконавчого комітету Трускавецької міської ради про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав.

в с т а н о в и в:

11.12.2024 позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що він та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ), 24 жовтня 2015 року уклали шлюб, який зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 228.

За час перебування в шлюбних відносинах, у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сім`я фактично припинила своє існування, проживають окремо за різними адресами. Шлюбні відносини між ними фактично припинені понад шість місяців тому, спільне господарство не ведеться, шлюб існує лише формально. Відсутні такі складові сім`ї як спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, та наявність взаємних прав та обов`язків. Примирення між подружжям неможливе, оскільки це суперечить його інтересам, відтак просить розірвати шлюб.

Через особисті неприязні відносини та постійні конфлікти мати дітей проживає окремо від дітей. Не цікавиться їхнім життям, вихованням, здоров`ям та розвитком. Не телефонує, та не виявляє жодного бажання спілкуватися чи бачитися з ними, проживати однією сім`єю та виховувати дітей. Не виконує батьківські обов`язки, тобто самоусунулася від виховання дітей. Діти проживають з позивачем та знаходиться на повному його забезпеченні та вихованні.

Відповідачка впродовж тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей, жодних спроб на відновлення відносин з дітьми не робить, на думку позивача це свідчить про те, що вона не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, але і свідомо не бажає їх виконувати. Такі її дії розуміє як навмисні і свідомо направлені на звільнення від утримання, догляду та будь якого піклування, пов`язаного з вихованням дітей. Вказує про відсутність у відповідачки бажання піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що у свою чергу негативно впливає на їхній фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу. Дана обставина вказує на винну поведінку матері, яка свідомо нехтує своїми обов`язками утримувати своїх дітей. Таке ставлення матері об`єктивно не може сприяти нормальному вихованню дітей, яким постійно потрібно відчувати материнську любов, піклування, увагу та турботу. Відтак, позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав це насамперед, спосіб захисту прав і інтересів дітей, спрямований на позитивний результат їхньої долі, оскільки така поведінка матері приносить їм глибокі страждання.

Окрім цього відповідачка не бере жодної участі у матеріальному забезпеченні дітей, незважаючи на законодавче закріплення такого обов`язку.

Гідні умови проживання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , гармонійна атмосфера оточення забезпечується позивачем. Між батьком та дітьми склалися уставлені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дітей, їхньому повноцінному світосприйняттю життя та оточуючих людей.

Так, як примирення між ними неможливе, фактичного припинення спільних зобов`язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім`ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності один перед одним, вважає, що наявні об`єктивні підстави для розірвання шлюбу, а тому просить шлюб розірвати.

Відповідачка як мама, не цікавиться життям дітей, їх станом здоров`я, навчанням, взагалі не займається їх вихованням, не проводить з ними спільно вільний час, не проявляє материнської турботи та уваги. За власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей без поважних причин, залишивши їх без материнської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дітьми та є очевидним, що поведінка відповідачки відносно її дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення її батьківських прав.

Позивач ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, 27.02.2025 подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених в позовній заяві. Просить позов задоволити. Одночасно просить долучити до письмових матеріалів справи висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення матері батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_2 , подала клопотання про розгляд справи без її участі та не заперечує, проти задоволення позовних вимог.

Представник Відділу - Служби у справах дітей Виконавчого комітету Трускавецької міської ради, в судове засідання не з`явилася, однак 27.02.2024 на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Також представник повідомив про те, що комісією з питань захисту прав дитини Трускавецької міської ради було розглянуто питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітніх дітей - ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). За результатами розгляду підготовлено висновок органу опіки та піклування Трускавецької міської ради від 26.02.2025 №03/П-1362-1129 про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Розгляд справи просить проводити у їх відсутності.

Враховуючи вищенаведене справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї.

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»№11 від 21.12.2007року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

У статті 112 СК України регламентовано, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Суд, вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , 24 жовтня 2015 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 228. Після укладення шлюбу дружині присвоїно прізвище « ОСОБА_1 ».

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками: ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , та ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 .

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Що стосується вимог про позбавлення батьківських прав суд об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов в цій частині є також підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Як вбачається з витягу №205 виданого виконавчим комітетом Трускавецької міської ради, ОСОБА_1 , та діти ОСОБА_7 , ОСОБА_6 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки виданої завідувачкою ДНЗ №2: ОСОБА_1 приводить до ДНЗ №2 і забирає з ДНЗ №2 своїх дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_6 . Він є активним учасником групового життя дітей, завжди відвідує батьківські збори та свята, цікавиться як пройшов їхній день.

Як вбачається з характеристики виданої Старостою с.Станиля П.Пасічник, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , характеризується позитивно, скарг на поведінку із сторони односельчан до виконавчого комітету Трускавецької міської ради на нього не поступало.

Відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , складеного начальником відділу СуСД Виконавчого комітету Трускавецької міської ради, у будинку умови задовільні, діти забезпечені усім необхідним для проживання, розвитку та навчання. Батько створив належні умови для всебічного розвитку дітей. Не заперечує, щодо спілкування дітей з мамою (зі слів батька) за місцем проживання батька і дітей.

Висновком органу опіку та піклування виконавчого комітету Трускавецької міської ради щодо доцільності позбавлення матері батьківських прав, 26.02.2025 визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , по відношенню до малолітніх дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно зі ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Стаття 150 СК України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та передбачає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ч. 2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У відповідності з ч. 4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Враховуючи положення п. 8 ст.7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування може бути вирішене судом після повного й всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи й характеру ставлення батьків до дитини.

Оскільки згідно з чинним законодавством України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Тлумачення змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дає можливість зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

На думку суду, позивачем надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей та байдуже ставлення до них.

За таких встановлених обставин, винної поведінки відповідачки, яка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, враховуючи права та інтереси дітей, суд прийшов до висновку про ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків і необхідність позбавлення її батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_5 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 24 жовтня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції у Львівській області, актовий запис №228.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду, після набрання ним чинності, направити до відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації факту розірвання шлюбу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 10.03.2025.

Суддя О.В. Крамар