Справа №635/6280/24
Провадження по справі № 2/635/1809/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Березовської І.В.,

секретар судового засідання Старишко Д.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , яким просить визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 20 червня 2015 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 19 березня 2024 року шлюб між ним та ОСОБА_2 розірвано. В період шлюбу позивачем за власні кошти та кошти його батьків на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22 березня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Жовнір В.П. за №568, було набуто у власність квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 40,9 кв.м., житловою площею 25,7 кв.м., яка за усною домовленістю подружжя була зареєстрована за ОСОБА_2 . Позивач вважає,що спірна квартира є його особистою приватною власністю, оскільки набута за його особисті кошти та кошти його батьків,у зв`язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 липня 2024 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 вересня 2024 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги визнала.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 20 червня 2015 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції за актовим записом №284, під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 20 червня 2015 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції).

Під час перебування сторін у шлюбі 22 березня 2019 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Жовнір В.П. посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №568 договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ОСОБА_5 , неповнолітня ОСОБА_6 , яка діє за згодою батьків, та на підставі рішення виконавчого комітету Роганської селищної ради Харківського району Харківської області №74 від 20 лютого 2019 року «Про надання дозволу на укладання договору купівлі-продажу квартири» передали у власність, а ОСОБА_2 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 40,9 кв.м., житловою площею 25,7 кв.м. З частини 6 Договору вбачається, що правочин вчиняється за згодою чоловіка покупця, про що свідчить його заява, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Жовнір В.П. 22 березня 2019 року за реєстровим № 567.

Згідно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №160674092 від 22 березня 2019 року право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , в цілому зареєстроване за ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 568, виданого 22 березня 2019 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Жовнір В.П.

Зі змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і особа не зобов`язана доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

При цьому належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Статтею 57 СК України визначено перелік видів особистої приватної власності одного з подружжя та підстави її набуття. За змістом вказаної статті особистою приватною власністю дружини, чоловіка, серед іншого, є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Відповідно сам по собі факт придбання спірного майна за час шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.3 ст.12ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, враховуючи подану відповідачем заяву про визнання позову, суд вважає, що спірна квартира є придбаною за особисті кошти позивача, а тому є визначені законом підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю задовольнити повністю.

Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 40,9 кв.м., житловою площею 25,7 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1744 (одна тисяча сімсот сорок чотири) гривні.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 .

Суддя І.В. Березовська