Справа № 932/5244/23
Провадження № 2/932/450/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

за участю секретаря судового засідання - Білоконь О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про припинення обтяження шляхом зняття арешту нерухомого майна та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

05 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до АТ КБ «Приватбанк», Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про припинення обтяження шляхом зняття арешту нерухомого майна.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2023 вказану позовну заяву було передано в провадження судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05.06.2023 у відкритті провадження ОСОБА_1 було відмовлено.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12.09.2023 ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05.06.2023 було скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.10.2023 справа передана в провадження судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевій Т.О.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.10.2023 відкрито провадження у цивільній справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

05 лютого 2024 року ОСОБА_1 подала до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська заяву про збільшення позовних вимог до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про припинення обтяження шляхом зняття арешту нерухомого майна та визнання права власності.

В обгрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що їй та її сину ОСОБА_2 належить по 1/5 частині квартири АДРЕСА_1 кожному на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням Житлового господарства Дніпропетровської міської ради 24 березня 2004 року. ЇЇ син ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона - позивач є єдиним його спадкоємцем першої черги за законом. Згідно свідоцтва про зміну імені від 20 березня 2013 року ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_4 . 18.02.2022 вона звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. з питання отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/5 частку в квартирі АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 , але під час оформлення документів приватним нотаріусом було повідомлено, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції 12.08.2015 була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження номер 48436951, якою накладено арешт на нерухоме майно, належне боржнику ОСОБА_2 . На підставі вказаної постанови реєстратором Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 23767171 від 19.08.2015 та зареєстровано обтяження номер 10851492. Вона - позивач 18.04.2023 та 24.05.2023 зверталась в Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного управління Міністерства юстиції (м.Одеса), який є правонаступником Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, з заявами про закриття виконавчого провадження в зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_2 , а також надання інформації по виконавчому провадженню, в рамках якого було накладено арешт для з`ясування стягувача та суми боргу. 03.05.2023 та 19.05.2023 відповідачем-2 було надано відповіді про відмову у наданні інформації, оскільки заявник не є ані боржником, ані стягувачем у виконавчих провадженнях №50231287 та №48436951, де боржником є ОСОБА_2 , а стягувачем АТ КБ «Приватбанк». Але, в Автоматизованій системі виконавчих проваджень та Єдиному реєстрі боржників інформація про відкриті виконавчі провадження щодо боржника ОСОБА_2 відсутня. Це свідчить про те, що виконавчі провадження №50231287 та №48436951 про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» грошових коштів на примусовому виконанні відділу державної виконавчої служби не перебувають, оскільки закінчені ще до смерті ОСОБА_2 . Незважаючи на це, арешт з майна ОСОБА_2 знятий не був, що позбавляє її права отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в позасудовому порядку. Позивач вказує про те, що з моменту накладення арешту на частину квартири минуло вісім років, а з моменту смерті боржника ОСОБА_2 минуло шість років, тож підставі для подальшого збереження арешту на майно відсутні, тому просить суд зняти арешт з нерухомого майна, зареєстрованого на праві приватної власності за ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , припинити обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, визнати за нею право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 лютого 2024 року здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з призначенням проведення підготовчого засідання.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 квітня 2024 року було витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. засвідчену копію спадкової справи №18/2017, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витребувано у Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), який є правонаступником Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетроської області, копії виконавчих проваджень №№50231287,48436951, де боржником є ОСОБА_2 .

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання учасники справи та їх представники не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У наданій суду 28.01.2025 заяві представник позивача просила розглянути справу без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала.

Відповідачам у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви з додатками до неї. Відповідачі повідомлені належним чином про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву на позов не скористались, в судове засідання представники відповідачів не з`явились, причину неявки суду не повідомили.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 280, 281, 282 ЦПК України та за згодою представника позивача ухвалити у даній цивільній справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності учасників справи та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Бабушкінського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 421.

Згідно Свідоцтва про зміну імені, виданого Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, серії НОМЕР_2 від 20 березня 2013 року, ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_4 , актовий запис №9.

Квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , її сину ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 по 1/5 частині кожному на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням Житлового господарства Дніпропетровської міської ради 24 березня 2004 року.

Вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 31 січня 2017 року, виданим Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 195.

ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги за законом сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 18.02.2022 звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. з питання отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/5 частку в квартирі АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 , але під час оформлення документів приватним нотаріусом було повідомлено, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції 12.08.2015 була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження номер 48436951, якою накладено арешт на нерухоме майно, належне боржнику ОСОБА_2 .

На підставі вказаної постанови реєстратором Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 23767171 від 19.08.2015 та зареєстровано обтяження номер 10851492.

Позивач 18.04.2023 та 24.05.2023 зверталась в Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного управління Міністерства юстиції (м.Одеса), який є правонаступником Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, з заявами про закриття виконавчого провадження в зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_2 , а також надання інформації по виконавчому провадженню, в рамках якого було накладено арешт для з`ясування стягувача та суми боргу.

03.05.2023 та 19.05.2023 Першим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було надано позивачу відповіді про відмову у наданні інформації, оскільки заявник не є ані боржником, ані стягувачем у виконавчих провадженнях №50231287 та №48436951, де боржником є ОСОБА_2 , а стягувачем АТ КБ «Приватбанк». В зв`язку з зазначеним позивачка звернулась до суду із даним позовом за захистом своїх прав.

Судом також встановлено, що згідно наданого на запит суду листа Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 23.04.2024 № 28.25/61052, на примусовому виконанні в Шевченківському ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області з 10.08.2015 перебував виконавчий лист №208/469/14 від 23.02.2014, виданий Заводським районним судом м.Дніпродзержинська, про стягнення боргу з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 2520,38 грн. та відкрито виконавче провадження № 48436951.

Вбачається, що 12.08.2015 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника.

29.09.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна боржника на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла до 05.10.2016 року)

15.02.2016 виконавчий лист №208/469/14 від 23.02.2014, виданий Заводським районним судом м.Дніпродзержинська, про стягнення боргу з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 2520,38 грн. надійшов на виконання в Шевченківський ВДВС м.Дніпра повторно та відкрито виконавче провадження № 50231287.

17.02.2016 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника.

26.04.2016 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна боржника на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла до 05.10.2016 року).

Згідно наказу Міністерства юстиції № 2274 від 25.12.2008 «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить три роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік, в зв`язку з чим Перший Правобережний ВДВС у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра повідомив суду, що надати засвідчені копії виконавчих проваджень № 48436951 та №50231287 не вбачається можливим.

Згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 29.05.2023 інформація про боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в Єдиному реєстрі боржників відсутня, що свідчить про те, що виконавчий лист №208/469/14 від 23.02.2014, виданий Заводським районним судом м.Дніпродзержинська про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 2520,38 грн. після 26.04.2016 повторно до примусового виконання не пред`являвся.

З наданої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Лілією Дмитрівною на вимогу суду копії Спадкової справи № 18/2017, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_4 10 липня 2017 року подала заяву про прийняття спадщини за законом після смерті сина ОСОБА_2 і є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину.

В матеріалах спадкової справи № 18/2017, заведеної приватним нотаріусом ДМНО Фаст Л.Д., претензія кредитора ПАТ КБ «Приватбанк» до спадкоємців ОСОБА_2 , подана у відповідності до вимог статті 1281 ЦК України, відсутня.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.05.2004 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.02.2022 спадкодавцю ОСОБА_2 за життя належала 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності б/н від 24.03.2004 року, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради.

В інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.02.2022 міститься запис про державну реєстрацію обтяження номер 10851492 (спеціальний розділ), дата державної реєстрації 19.08.2015 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 48436951, виданої 12.08.2015 державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Ахмедовою Діаною Олегівною.

Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого документа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження" (надалі «Закон № 1404-VIII»).

Відповідно до статті 1 цього Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання рішень - це сукупність дій визначених у Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавчі листи віднесено до виконавчих документів, на підставі яких рішення підлягають примусовому виконанню органами державної виконавчої служби (підпункт 1 пункту 1 частини 1 статті 3 3акону України "Про виконавче провадження").

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу у разі відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно частин 4,5 статті 59 Закону №1404-VIII «Зняття арешту з майна» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.5).

Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, право власності є непорушним.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вказані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Згідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від

фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини згідно до ст.1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.2 цієї статі часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У відповідності до ст.1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови у її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

У відповідності до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч.2 цієї статті - якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Особи, які зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в статті 41 Конституції України, якою передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Враховуючи, що виконавчий лист № 208/469/14 від 23.02.2014 року до виконання з 26.04.2016 року повторно не пред`являвся, строк його пред`явлення закінчився, з претензією кредитора Банк до приватного нотаріуса не звертався, строк для такого звернення пропущений і доказів іншого відповідачем АТ КБ «Приватбанк» суду не надано, суд вважає, що збереження арешту, накладеного державним виконавцем з метою виконання судового рішення протягом восьми років за умови відсутності відкритого виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном спадкоємця боржника ОСОБА_2 - позивача ОСОБА_4 .

Арешт майна, як і заборона його відчуження, має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками вчинення виконавчих дій.

Після припинення цивільно-процесуальної та виконавчої процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення статті 3 Конституції України, статті 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-ІV), згідно з пунктами 1 та 2 частини першої статті 2 якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 27 вказаного Закону державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили».

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови від 3 червня 2016 року N 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

З цих підстав суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням клопотання позивача, судові витрати з відповідачів не стягуються, оскільки ОСОБА_4 просить судові витрати покласти на неї як позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,12,76-81,83,258,259,265,268,272-273,274,280-282, 352-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про припинення обтяження шляхом зняття арешту нерухомого майна та визнання права власності - задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 , яке зареєстроване на праві приватної власності за ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 48436951, винесеною 12.08.2015 року державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області Ахмедовою Діною Олегівною у виконавчому провадженні №48436951 про примусове стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь АТ КБ «Приватбанк».

Припинити обтяження майна боржника ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про обтяження: №10851492, вид обтяження: «арешт нерухомого майна», підстава для державної реєстрації: Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер 48436951, виданий 12.08.2015 року Бабушкінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Дніпропетровська обл.; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер 23767171 від 19.08.2015 року.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) право власності в порядку спадкування за законом на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 , яке зареєстроване на праві приватної власності за ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Витрати по справі віднести за рахунок позивача ОСОБА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачами протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання учасником справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева