Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5754/22
Номер провадження 6/711/39/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді: Казидуб О. Г.

при секретарі: Шульга А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про заміну сторони виконавчого провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Придніпровського районного суду м. Черкаси звернулася старший державний виконавець Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за дорученням Атамась Юлія Олександрівна з заявою про заміну сторони виконавчого провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Заява мотивована тим, що постановою державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 72262410 з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.07.2023 № 711/5754/22 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в сумі 10800 грн. 00 коп.

10 січня 2024 року на адресу Відділу надійшла заява від ОСОБА_3 , в якій вона повідомляє, що її чоловік ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та додано копію свідоцтва про смерть.

Згідно відповіді на запит, Другою черкаською державною нотаріальною конторою надано інформацію, що після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про прийняття спадщини звернулися: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Станом на теперішній час дане виконавче провадження не виконано, заборгованість не сплачено, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. При цьому, державним виконавцем вжито вичерпний перелік заходів, направлених на примусове виконання рішення. Вжитими заходами не вдалося виконати рішення суду, тому з метою повного та своєчасного виконання рішення виникла необхідність зміни сторони виконавчого провадження.

Вказує, що 28 січня 2025 року стягувач ОСОБА_1 звернулася до Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні АСВП № 72262410, з копією заповіту боржника та копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру.

Просить суд замінити боржника ОСОБА_2 на його спадкоємця за заповітом ОСОБА_4 у ВП № 72262410 щодо виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.07.2023 № 711/5754/22 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в сумі 10800 грн. 00 коп.

Представник Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за дорученням Атамась Юлія Олександрівна в судове засідання надала заяву про слухання справи без її участі.

Стягувач ОСОБА_1 в судове засідання надала заяву про слухання справи за її відсутності.

Зацікавлена особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. В заяві про зупинення провадження зазначено, що просить розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності його представника.

Суд, вивчивши матеріали справи приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 10800 грн. 00 коп. за встановлені двері в 1/2 домоволодіння, виконуючи рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2015 року та моральну шкоду в розмірі 2000 грн. 00 коп.

Відповідно до Постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.07.2023, старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Трохименком Олександром Сергійовичем розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого листа № 711/5754/22 виданого 04.07.2023 Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 10800 грн. за встановлені двері в 1/2 домоволодіння, виконуючи рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.05.2015 року та відкрито виконавче провадження з його виконання.

Відповідно до копії Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

28 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про заміну боржника з ОСОБА_2 на ОСОБА_4 по виконавчим листам згідно рішень Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.12.2014 року, від 06.05.2015 року та виконавчий лист № 711/5754/22 від 04.07.2023 року.

В судовому засіданні встановлено, що 19 жовтня 2022 року ОСОБА_2 складено Заповіт, яким він належну йому 1/10 частку житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Лічевецькою Л.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 673.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 79619931 від 31.12.2024, наданої Другою черкаською державною нотаріальною конторою, в Другій черкаській державній нотаріальній конторі 10.04.2024 заведено Спадкову справу № 72277063 відносно спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також, як вбачається з Листа Другої черкаської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулись: ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини 10.04.2024 року та рідна сестра померлого ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини 08.05.2024 року. Свідоцтва про право на спадщину після померлого не видавались.

Щодо можливості процесуального правонаступництва у виконавчому провадженні у разі смерті боржника-фізичної особи, суд зазначає наступне.

Конституція України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання (ч. 5 ст. 124 у редакції, чинній до 30 вересня 2016 року; ст. 129-1 у редакції, що набрала чинності 30 вересня 2016 року). Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ч. ч. 2,3 ст. 129-1 Основного Закону у редакції, що набрала чинності 30 вересня 2016 року).

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 18 ЦПК України у редакції, що набрала чинності 15 грудня 2017 року, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII)).

Отже, виконання судового рішення є заключним етапом цивільного процесу щодо захисту порушеного права чи законного інтересу особи, що звернулась до суду за захистом.

Питання процесуального правонаступництва регламентовані частиною першою статті 55 ЦПК України у редакції, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі статті 442 ЦПК України. Частинами першою та другою статті 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. За змістом пункту 5 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Смерть боржника слід розглядати як вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження. На думку суду, вказаними нормами права, виходячи з їх системного тлумачення, передбачено заміну сторони виконавчого провадження (у разі її смерті) правонаступником.

У свою чергу відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В даному випадку, до складу спадщини входить, зокрема, обов`язок з відшкодування коштів в розмірі 10800 грн. 00 коп., що належав спадкодавцю ОСОБА_2 за життя. Цей обов`язок не припинився внаслідок смерті боржника та продовжує існувати.

Відтак процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні у разі смерті боржника (фізичної особи) є цілком можливим.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до положень ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Щодо застосування положень статей 1281 та 1282 ЦК України на стадії примусового виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

У статті 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Оскільки, зі смертю боржника його грошові зобов`язання включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до боргових зобов`язань. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права) за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц, від 1 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17, від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17.

Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Звідси обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17.

Не визначення вартості успадкованого майна не впливає на вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Водночас задовольняючи заяву про заміну учасника справи, боржника у виконавчому провадженні, який помер, його спадкоємцем, суд відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України має визначити розмір боргу, який відповідає частці спадкоємця у спадщині, та вказати, що така заміна здійснюється в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17.

Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У пункті 5 частини першої статті 34 цього Закону визначено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду 03 листопада 2020 року № 916/617/17 зазначено, що «оскільки зі смертю боржника грошові зобов`язання включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до боргових зобов`язань. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а також припинення таких зобов`язань (подібний правовий висновок викладено у Великої Палати Верховного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17). Звідси сплив строків, визначених частиною четвертою статті 1281 ЦК України, має своїм наслідком і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. За таких обставин при вирішенні питання заміни учасника справи правонаступником в порядку статті 52 Господарського процесуального кодексу України та заміни сторони виконавчого провадження в порядку статті 334 цього ж Кодексу у разі смерті фізичної особи (боржника, відповідача) судам перш за все необхідно з`ясувати коло всіх спадкоємців померлої особи, а також встановити, чи пред`явлено кредитором вимоги до спадкоємців боржника».

Також у пункті 117 згаданої постанови Велика Палата Верховного Суду вказала, що звернення кредитора безпосередньо до суду, зокрема із заявами про процесуальне правонаступництво та (або) про заміну сторони виконавчого провадження, слід розглядати як пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця боржника в порядку статті 1281 ЦК України.

У пунктах 99-100, 111, 113-114, 117, 158 - 161 вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду нагадала її попередній висновок про те, що кредитор може пред`явити вимогу до спадкоємців боржника (зокрема і заяву про процесуальне правонаступництво чи про заміну сторони виконавчого провадження) лише у межах строків, встановлених статтею 1281 ЦК України.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) зроблено правовий висновок про те, що зі смертю боржника його зобов`язання включаються до складу спадщини і відповідно строки пред`явлення вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про заміну сторони виконавчого провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 260, 261, 442 ЦПК України, ст. ст. 202, 512, 514 ЦК України, ст. ст. 12, 15 Закону України «Про виконавче провадження», п.17.4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про заміну сторони виконавчого провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задоволити.

Замінити боржника ОСОБА_2 на його спадкоємця за заповітом ОСОБА_4 у виконавчому проваджені № 72262410 щодо виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.07.2023 № 711/5754/22 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в сумі 10800 грн. 00 коп.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: О. Г. Казидуб