Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

25 лютого 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі

головуючого судді - Якимець О. І.,

за участю секретаря судових засідань Карпишиної К. С.,

учасники справи не з`явились,

розглянувши за загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути із відповідача завдані збитки у розмірі 18277,54 гривень та вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між позивачем та ОСОБА_2 (далі - страхувальник) був укладений договір добровільного стахування наземного транспорту №АМ155745, предметом договору були майнові інтереси пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу «Фіат», д.н.з. НОМЕР_1 ». Згідно умов договору позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 24.08.2020 року за участі вищевказаного транспортного засобу та автомобіля «Рено», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача, сталося ДТП. Відповідача постановою Подільського районного суду м. Києва було визнано винним. Відповідно до умов договору страхування позивачем було відшкодовано витрати на ремонт автомобіля. Зазначає, що ПАТ «СК «ЄвроінУкраїна» було здійснено виплату страхового відшкодування. Посилаючись на викладене, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом, та просить стягнути із відповідача на користь позивача зазначену суму.

Відповідачем не подано відзив на позов, який містив би заперечення на нього.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 24.12.2024 року матеріали цивільної справи було передано на розгляд до Подільського районного суду міста Києва. Згідно ухвали Голосіївського районного суду міста Києва встановлено, що 24.04.2017 ОСОБА_1 - змінив прізвище та ім`я на ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 23.01.2025 року позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.

04 лютого 2025 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником позивача разом з позовною заявою подано клопотання про розгляд справи у його відсутність. Просить повністю задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи та враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, 03.08.2020 року між ПАТ «СК «ПЗУ Україна» ( далі - позивач) та страхувальником було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №АМ155745. Предметом договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу «Фіат», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до вищевказаного договору позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

24.08.2020 року в м. Києві, по вулиці Вишгородська, 21, сталась дорожньо-транспортна пригода (далі- ДТП) , за участю автомобіля марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_1 (далі- відповідач) та автомобіля марки «Фіат», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить страхувальнику. Внаслідок ДТП відповідач порушив вимоги пунктів 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 20.11.2020 року, у справі №758/11199/20 відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено штраф у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Постанова набрала законної сили 01 грудня 2020 року.

Страхувальник звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку.

Відповідно до рахунку-фактури № СФ 7281 віл 30.09.2020 сума відшкодування завданої шкоди становить 49995,00 грн. Позивачем, як зазначено в позовній заяві, на підставі поданих страхувальником документів було виплачено страхове у розмірі 49995,00 грн.

На момент ДТП , цивільно-правова відповідальність відповідача, була застрахована в ПАТ «СК «Євроінс Україна» згідно полісу серії ЕР №159058647.

Згідно пояснень сторони позивача, які були викладені в позовній заяві, останній зазначає, що ПАТ «СК «Євроінс Україна» було виплачено розмір страхового відшкодування у розмірі 31717,46 грн.

Відповідно до статей 3, 5 зазначеного Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі статтю 6 цього Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з пунктами 2, 3-4, 9 постанови пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» із змінами, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статями 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ст. 29, п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу.

Разом з тим, обов`язок відшкодування майнової шкоди в повному обсязі, у деліктних правовідносинах покладається саме на особу, яка її завдала, та не може покладатися на страховика, в силу договірних відносин та законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, оскільки саме особа, винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Позивач відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту виплатив страхове відшкодування у розмірі 49995,00 грн.

Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Рено», д.н.з. НОМЕР_3 , була застрахована в ПАТ «СК «Євроінс Україна» за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, така здійснила виплату в розмірі 31717,46 грн.

Отже позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоді і страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи викладене, та те, що страховою компанією було відшкодовано потерпілій особі завдані збитки, та виплачено відповідне страхове відшкодування, суд прийшов до переконання про стягнення різниці між сумою страхового відшкодуванн сплаченого позивачем та сумою страхового відшкодування виплаченою за полісом у розмірі 18277,54 грн, у зв`язку з чим суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн, що підтверджено платіжною інструкцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування у розмірі 18277 (вісімнадцять тисяч двісті сімдесят сім) гривень 54 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», місцезнаходження - місто Київ, вулиця Січових стрільців,40, ;

відповідач ОСОБА_1 (змінено прізвище та ім`я особи на - ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ;

третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», місцезнаходження - місто Київ, вулиця Велика Васильківська, 102, .

Суддя О. І. Якимець