КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 370/1335/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2275/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Желепи О.В.,

при секретарі Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 31 липня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Мерзлого Л.В.,-

встановив:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 7 125, 84 доларів США та витрати на правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач позичив ОСОБА_3 6 800, 00 доларів США до 31 жовтня 2021 року, що підтверджується розпискою. ОСОБА_3 свої зобов'язання щодо повернення заборгованості не виконав.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла його дружина - ОСОБА_2

ОСОБА_1 звертався до відповідача з вимогою повернути борг, проте станом на день звернення до суду ОСОБА_2 зобов?язання не виконала.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 31 липня 2024 року названий позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 6 800,00 доларів США та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просить залишити рішення суду без змін.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 просив задовольнити вимоги апеляційної скарги.

ОСОБА_1 та його представник заперечили щодо задоволення вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із недотримання позивачем положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Враховуючи, що суд позбавлений можливості самостійно здійснити розрахунок суми заборгованості по відсоткам за період з 21 жовтня 2021 року до введення воєнного стану в Україні, із ОСОБА_2 стягнуто заборгованість у розмірі 6 800, 00 доларів США.

Проте повністю з такими висновками суду в частині розміру заборгованості погодитися не можна.

Стягуючи із відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп., суд першої інстанції виходив із відповідності обсягу наданих послуг адвокатом критерію реальності таких витрат.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що 24 січня 2021 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_3 6 800, 00 доларів США до 31 жовтня 2021 року, що підтверджується оригіналом розписки.

В зазначений строк ОСОБА_3 свої зобов?язання за договором не виконав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, після його смерті спадщину прийняла дружина ОСОБА_2 .

04 листопада 2022 року ОСОБА_1 звертався до відповідача із вимогою повернути борг у розмірі 6 800, 00 доларів США.

ОСОБА_2 отримана вказану вимогу 09 листопада 2022 року, станом на день звернення до суду із позовом грошові кошти не повернула та зобов?язання не виконала.

Обґрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_1 просив стягнути із відповідача заборгованість у розмірі 7 125, 84 доларів США, що складається із: основної суми боргу у розмірі 6 800, 00 доларів США; 3 % річних за період з 21 жовтня 2021 року до 05 червня 2023 року у розмірі 325, 84 доларів США.

Згідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 1216, 1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Так, ухвалою суду від 12 березня 2024 року витребувано у приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Ольшевського В.С. копію спадкової справи № 69/2022, заведеної до майна померлого ОСОБА_3 .

Відповідно до копій свідоцтв про право на спадщину за законом, ОСОБА_2 після смерті чоловіка успадкувала: 1/2 частки земельної ділянки кадастровий номер :01:024:0171 та 1/2 частки земельної ділянки кадастровий номер :01:024:0172.

Представником відповідача до суду першої інстанції долучено копії договорів купівлі-продажу земельних ділянок за кадастровим номером :01:024:0171 та :01:024:0172 від 23 грудня 2023 року. У вказаних договорах зазначено, що відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 14 грудня 2023 року, вартість земельних ділянок становить по 56 709 грн 09 коп. (загальна вартість складає 113 418 грн 18 коп).

Враховуючи, що ОСОБА_2 після смерті чоловіка успадковано по 1/2 частки земельної ділянки кадастровий номер :01:024:0171 та :01:024:0172, відтак, вартість одержаного у спадщину майна становить 56 709 грн 09 коп.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з того, що до ОСОБА_2 від померлого боржника перейшли не усі обов`язки спадкодавця, а виключно в межах вартості одержаного у спадщину майна.

Відтак, відповідач як спадкоємець померлого позичальника, який не виконав умови договору позики, прийнявши спадщину, в силу статей 1281,1282 ЦК України зобов`язана у межах вартості спадщини задовольнити вимоги позивача. щодо стягнення заборгованості.

Вартість спадкового майна визначена судом на підставі долучених договорів купівлі-продажу у розмірі 56 709 грн 09 коп., відповідно у такий спосіб визначено межі зобов`язань, що перейшли до ОСОБА_2 .

Враховуючи вимоги закону щодо відповідальності спадкоємця за борги спадкодавця лише в межах вартості спадкового майна, колегія суддів вважає, що із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 56 709 грн 09 коп.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 6 800, 00 доларів США є помилковим.

Розв`язуючи спір, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, внаслідок чого безпідставно стягнуто з відповідача заборгованість всупереч положенням ст. 1282 ЦК України.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що із відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість у розмірі 6 800, 00 доларів США без урахування меж вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представник ОСОБА_1 просив стягнути із ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн 00 коп.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником ОСОБА_1 надано копію: договору про надання правової допомоги від 23 серпня 2023 року; акту приймання-передачі виконаних робіт від 10 жовтня 2023 року.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для вивчення матеріалів справи, підготовки та подання відзиву на апеляційні скарги колегія суддів вважає, що зазначені представником ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн 00 коп. є завищеними та не достатньо обґрунтованими.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу з ОСОБА_2 у розмірі 5 000 грн 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 31 липня 2024 року ухвалено з неповним з`ясуванням обставин справи, а тому підлягає зміні, зі зменшенням розміру заборгованості із 6 800, 00 доларів США до 56 709 грн 09 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 31 липня 2024 рокузмінити, зменшивши розмір заборгованості із 6 800, 00 доларів США до 56 709 грн 09 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 10 березня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: О.В. Желепа

С.Г. Музичко