Справа № 461/1818/25
Провадження № 2-з/461/10/25
У Х В А Л А

Іменем України

11.03.2025 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді: Мисько Х.М.,

секретар судового засідання Євтушенка В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові заяву адвоката Стеха Юрія Ярославовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Четвертої львівської державної нотаріальної контори Львівської області про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, визнання права власності недійсним та визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

Адвокат Стех Ю.Я., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Четвертої львівської державної нотаріальної контори Львівської області про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, визнання права власності недійсним та визнання права власності, з підстав викладених у фабулі позову.

Разом з позовною заявою, позивач звернулась до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: 7/8 часток офісного приміщення, що розташоване в будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 43,5 кв.м., яке належало ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 04.05.2011 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №129, та на яке 24.07.2024 року Четверта львівська державна нотаріальна контора Львівської області видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_2 .

Заява вмотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, в даному випадку, може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності на спадкове майно, оскільки майно, яке є предметом даного спору може бути відчужено третім особам. Зважаючи на вказані обставини, просить заяву задовольнити.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, через неявку в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов висновку, що заяву про забезпечення позову слід задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом спору є визнання права власності за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, що становить 7/8 часток офісного приміщення, що розташоване в будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 43,5 кв.м., яке належало ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 04.05.2011 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №129.

Так, згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову суд виходить із наявності спірних обставин, з якими пов`язується застосування відповідних заходів забезпечення позову та зв`язку між конкретними заходами забезпечення позову і предметом позову, відповідністю та співмірністю вжитих заходів забезпечення позову предмету позову.

Заявник покликається на те, що відповідачу ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно 7/8 часток офісного приміщення, що розташоване в будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 43,5 кв.м., що підтверджується повідмоленням до Львівського апеляційного суду від 06.08.2024 року №987/01-16 від Четвертої державної нотаріальної контори на підставі заповіту від 28.11.2003 року, та зазначене офісне приміщення без згоди позивача може бути відчужене на користь третіх осіб.

Разом з тим, матеріали заяви про забезпечення позову не містять достатніх доказів про те, що ОСОБА_2 , отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Четвертою львівської державною нотаріальною конторою ще 24.07.2024 року вчиняла чи має намір вчинити будь які дії, спрямовані на відчуження вказаного нерухомого майна.

Забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

Разом з тим, в заяві про забезпечення позову заявником не доведено, що його права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову та невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не надано доказів реального наміру відповідача відчужити все своє майно та бажання навмисно ухилитися від виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову на даний час є передчасною та у її задоволенні слід відмовити.

Відмова в задоволенні заяви про забезпечення позову не позбавляє позивача, в подальшому звернутися з такою заявою до суду.

Керуючись ст. ст.149-150, 153, 258, 260, 261 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви адвоката Стеха Юрія Ярославовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Четвертої львівської державної нотаріальної контори Львівської області про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, визнання права власності недійсним та визнання права власності - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 11.03.2025 року.

Суддя Мисько Х.М.