УХВАЛА

10.03.2025

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в особі судді Спаї В.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд забезпечити позов та накласти арешт на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 , які знаходяться на всіх його банківських або інших фінансово - кредитних установах, та на майно, що належить ОСОБА_2 , у межа ціни позову в розмірі 81 119,71 дол. США або в еквіваленті у національній валюті України на день виконання рішення. Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що 25.11.2023 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, оформлений розпискою, за яким відповідач отримав від позивача в борг грошові кошти в розмірі 81 000,00 дол. США, які він зобов`язався повернути до 25.07.2024 р.; розписка була написана відповідачем власноруч.

Однак, відповідач не виконав узятих на себе зобов`язань щодо сплати боргу у строк та в порядку, що встановлені договором позики (борговою розпискою), не виконав, та станом на 12.08.2024 р. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 81119,71 дол. США: 81 000,00 дол. США (сума основного боргу), 119,71 дол. США- 3% річних.

Як зазначається позивачем, відповідач не бажає добровільно повертати грошові кошти позивачу та бажає взагалі уникнути їх повернення: відповідач дав зрозуміти позивачу, що не буде повертати борг, відповідач перестав приймати дзвінки від позивача та уникати будь якого спілкування з ним з метою неповернення боргу.

Розглянув заяву позивача про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом.

Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Чинним ЦПК України передбачені вимоги до змісту заяви про забезпечення позову (п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України), зокрема інші відомості, потрібні для забезпечення позову, зокрема, позивачу необхідно було зазначити майно, яке підлягає арешту та належить відповідачу, з посиланням на докази, які це підтверджують, оскільки такі відомості у суду відсутні; зазначене також стосується банківських рахунків, на яких перебувають грошові кошти, належні відповідачу.

Втім, заява позивача таким вимогам не відповідає: в ній не зазначено належне відповідачу майно та банківські рахунки, на яких перебувають належні відповідачу грошові кошти, тобто заява не містить інші відомості, потрібні для забезпечення позову, у зв`язку з чим підстави для задоволення заяви позивача відсутні.

Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст.3, п. 1 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 260 - 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підписана 10.03.2025 р.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду .

Суддя В.В.Спаї