УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року

м. Київ

справа № 686/16574/24

провадження № 61-16527ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Пархоменка П. І., суддів Гудими Д. А., Краснощокова Є. В. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 серпня 2024 року у складі судді Колієва С. А. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 06 листопада 2024 року у складі колегії суддів: Костенка А. М., Гринчука Р. С., Спірідонової Т. В.

у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

за участю заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,

постановив ухвалу про наступне:

1. У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просив встановити момент розірвання шлюбу між подружжям ОСОБА_3 згідно з рішенням Хмельницького міського суду від 18 лютого 2002 року.

2. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 серпня 2024 року, залишеною без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 06 листопада 2024 року, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

3. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_1 у встановлений судом строк не усунув наявні у заяві недоліки.

4. 07 грудня 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 серпня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 06 листопада 2024 року.

5. Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору або відстрочення його сплати, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення наявних у ній недоліків.

6. 16 січня 2025 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу у новій редакції, квитанцію про сплату судового збору та інші додані до цієї скарги матеріали.

7. Касаційну скаргу обґрунтував так:

- залишаючи заяву без руху суд першої інстанції не вказав конкретно підстави і спосіб усунення недоліків з посиланням на статтю закону, яким керувався;

- суд першої інстанції вирішив питання про повернення заяви без участі ОСОБА_1 ;

- у заяві був зазначений юридичний факт, який ОСОБА_1 просив встановити;

- суд першої інстанції не вказав, які довідки ОСОБА_1 має надати на підтвердження його майнового стану;

- вимога сплатити судовий збір необґрунтована в аспекті підтвердження несплатоспроможності ОСОБА_1 , з урахуванням не визначених законодавцем джерел доходів, на підставі яких суддя за внутрішнім переконанням вирішує питання про сплату судового збору.

8. Верховний Суд робить висновки, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі частин четвертої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).

9. Вказаною нормою ЦПК (див. пункт 8) передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

10. Мотивами, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження, є наступне.

11. Згідно з абзацом першим частини першої статті 185 ЦПК суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

12. За змістом частини третьої статті 185 ЦПК якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

13. Встановлено, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 червня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, залишено без руху та надано строк для усунення наявних у ній недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

14. Суд першої інстанції, залишаючи заяву без руху, виходив з наступного:

- заява про встановлення факту, що має юридичне значення, повинна відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим статтею 175 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим статтею 318 ЦПК;

- у поданій заяві ОСОБА_1 фактично не сформульовано, який юридичний факт він просить суд встановити та з якою метою необхідно це зробити. Вказані обставини унеможливлюють вирішити питання, чи належить ця справа до юрисдикції суду, а також визначити та залучити до участі у розгляді справи всіх належних заінтересованих осіб;

- у порушення вимог пункту 10 частини третьої статті 175 ЦПК у заяві не міститься підтвердження заявника про те, що ним не подано іншої заяви з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- доказів на підтвердження того, що розмір судового збору перевищує 5% від розміру його річного доходу за попередній календарний рік, ОСОБА_1 до заяви не додав;

- за подання заяви ОСОБА_1 має сплатити судовий збір у розмірі 605,60 грн та надати суду на підтвердження цього відповідний документ.

15. Копію цієї ухвали ОСОБА_1 отримав 26 червня 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

16. Оскільки ОСОБА_1 у встановлений судом строк вимоги ухвали від 14 червня 2024 року не виконав і наявні у заяві недоліки не усунув, суд першої інстанції визнав заяву неподаною та повернув особі, яка її подала.

17. Апеляційний суд з висновком суду першої інстанції погодився та ухвалу про повернення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, залишив без змін.

18. Разом з тим, суд апеляційної інстанції у постанові зазначив, що:

- долучена ОСОБА_1 довідка з центральної бази Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених на його ім`я доходів не приймається до уваги, оскільки наявні у ній відомості не відображають інформації про об`єктивний матеріальний стан заявника та не підтверджують, що ОСОБА_1 за 2023 рік більше не отримував доходів з інших джерел;

- достатніх доказів на підтвердження того, що розмір судового збору перевищує 5% від розміру його річного доходу за попередній календарний рік, ОСОБА_1 до заяви не додав;

- згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 04 квітня 2023 року у справі № 901/988/18, відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків, згідно з якими інформація про доходи особи відсутня, не виключають можливості отримання нею інших доходів, зокрема, від Пенсійного фонду України, Управління праці та соціального захисту населення, Державного центру зайнятості;

- не лише несплата судового збору призвела до залишення без руху поданої заяви, а також і невідповідність форми та змісту заяви вимогам статті 318 ЦПК. Неусунення обох цих недоліків є об`єктивною і законною підставою для повернення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

19. Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували приписи статті 185 ЦПК та дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення заяви ОСОБА_1 .

20. Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди ОСОБА_1 з такими висновками судів попередніх інстанцій, проте вони не спростовують правильність застосування судами норм процесуального права.

21. Посилання ОСОБА_1 на те, що суд першої інстанції вирішив питання про повернення заяви без його участі, є безпідставними, оскільки ЦПК не передбачає участі особи, яка подала заяву, під час встановлення суддею, чи подана така заява з додержанням вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК.

22. В ухвалі про залишення заяви без руху суд першої інстанції чітко зазначив недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, а також вказав точну суму судового збору, яку необхідно сплатити. Проте ОСОБА_1 вказані недоліки не усунув.

23. За змістом приписів статті 136 ЦПК, статті 8 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати цього збору є врахування судом майнового стану сторони. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи та подати докази на підтвердження того, що саме її загальний майновий стан, а не одне із можливих джерел доходів перешкоджав або перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законом розмірі.

24. У кожному випадку суд установлює можливість звільнити особу від сплати судового збору, зменшити його розмір, відстрочити чи розстрочити сплату на підставі поданих доказів саме щодо майнового стану такої особи. Обов`язок доведення існування обставин, що свідчать про скрутний майновий стан, покладається саме на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.

25. Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що ОСОБА_1 не надав достатніх доказів, які б належно характеризували його майновий стан, свідчили б про відсутність у нього коштів для сплати судового збору і зумовлювали необхідність звільнення його від сплати цього збору. Тому доводи ОСОБА_1 про необґрунтованість вимоги суду про сплату судового збору в аспекті підтвердження його несплатоспроможності, є безпідставними.

26. Крім того, Верховний Суд звертає увагу, що питання про повернення заяви охоплюється змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд.

27. Так, стосовно питання доступу до суду Європейський Суд з прав людини в своїй прецедент ній практиці звертає увагу на те, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань. Європейський Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (див. ухвалу щодо прийнятності у справі «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року).

28. В даній ситуації встановлення цивільним процесуальним законодавством вимог до заяви та підстав для її повернення, у зв`язку із невідповідністю формі, передбачені законом, ґрунтуються на його нормах і слугують меті здійснення правосуддя, що не є протиправним обмеженням доступу до суду.

29. Повернення заяви не перешкоджає можливості звернення до суду з дотриманням встановленої ЦПК процедури та форми.

30. З огляду на наведене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 серпня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 06 листопада 2024 року слід відмовити, оскільки скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наведені у скарзі доводи висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Керуючись статтями 258-261, 394 ЦПК, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 серпня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 06 листопада 2024 року у справі № 686/16574/24.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала цю скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: П. І. Пархоменко

Д. А. Гудима

Є. В. Краснощоков