Справа № 510/2701/24
Провадження 2/510/927/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.25 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі Іванової Н.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на сертифікат на право на земельну частку(пай) в КСП «Прикордонник» серія ОД № 0108524, виданий Ренійською райдержадміністрацією, зареєстрований за № 867, сертифікат на право на земельну частку(пай) в КСП «Прикордонник» серія ОД № 0108318, виданий Ренійською райдержадміністрацією, зареєстрований за № 767 та сертифікат на право на земельну частку(пай) в КСП «Прикордонник» серія ОД № 0108109, виданий Ренійською райдержадміністрацією, зареєстрований за № 866.Позовні вимоги мотивує тим, що 20.12.2023 р. між нею та відповідачем, у простій письмовій формі, було укладено договір купівлі продажу вищевказаних земельних ділянок, який не був посвідчений нотаріально, але було виконано усі суттєві умови договору. Згодом з`ясувалось, що лише при наявності кадастрового номеру на земельну ділянку, нотаріус може посвідчити договір купівлі продажу. Таким чином, придбане позивачкою майно, було відчужено особою, яка не мала на це право, але у зв`язку з тим, що позивачка є добросовісним набувачем, та відсутні підстави для витребування в нього майна, передбачені ст. 388 ЦК України, вона просить задовольнити позовні вимоги.

Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилась, до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу без участі, позовні вимоги визнає..

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та не суперечить закону.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 20.12.2023 позивачка домовилась із відповідачем про купівлю земельних ділянок, розташованих на території Орлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. В той же день було укладено відповідний договір купівлі-продажу, який не було посвідчено у нотаріальному порядку. Позивачка передала відповідачу обумовлену суму грошей, що підтверджується розпискою відповідача від 20.12.2023 р., а відповідач надав позивачці земельні ділянки для вільного користування з правовстановлюючими документами на них.

Так як, згідно законодавства, подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивачка, через деякий час, запропонувала відповідачу привести їх домовленість у відповідності до вимог закону. Однак, з`ясувалось, що у відповідача відсутні кадастрові номери на земельні ділянки, що робить не можливим укласти договір купівлі-продажу земельних ділянок у нотаріальній формі. Про існування цих обставин, позивачці, до укладення договору купівлі продажу, не було відомо. Відповідач узяв на себе зобов`язання оформити правовстановлюючі документи на земельні ділянки згідно з вимогами діючого законодавства. Неодноразово позивачка зв`язувалась з відповідачем по телефону з метою дізнатися про хід оформлення документів належним чином, щоб посвідчити договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку, але кожного разу відповідач посилався на те, що він дуже зайнятий та не має часу цим займатися.

Згідно досліджених у судовому засіданні матеріалів справи відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого ОСОБА_3 , державним нотаріусом Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області 20.12.2013 року належить право на земельні частки (пай) на підставі сертифікатів (серія ОД № 0108318, серія ОД № 0108524, серія ОД № 0108109) на право на земельну частку КСП «Прикордонник» село Орлівка, Ізмаїльського району Одеської області. Кадастрові номера на земельні ділянки відсутні, у зв`язку з чим відповідач не мав право відчужувати земельні ділянки, тому придбане позивачкою майно було відчужено особою, яка не мала на це право.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду докази в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом з тим, між сторонами була досягнута взаємозгода відносно всіх істотних умов договору, оскільки позивачка передала відповідачці обумовлену суму коштів, а відповідачка передала позивачці нерухоме майно та ключі від нього.

Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачу була передана обумовлена сума грошей, а позивачці земельні ділянки. Відповідач жодного разу не висував вимоги щодо повернення об`єктів нерухомості, не заперечував проти визнання права власності за позивачкою, про що свідчить заява, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

На підставі ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Частиною 1 ст. 397 ЦК України, передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Так, позивачка набула право власності на сертифікат на право на земельну частку(пай) в КСП «Прикордонник» серія ОД № 0108524, виданий Ренійською райдержадміністрацією, зареєстрований за № 867, сертифікат на право на земельну частку(пай) в КСП «Прикордонник» серія ОД № 0108318, виданий Ренійською райдержадміністрацією, зареєстрований за № 767 та сертифікат на право на земельну частку(пай) в КСП «Прикордонник» серія ОД № 0108109, виданий Ренійською райдержадміністрацією, зареєстрований за № 866, в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісний набувач, придбавши його у відповідача, який фактично не мав права його відчужувати на той період, оскільки не оформив правовстановлюючі документи на земельні ділянки, згідно з вимогами діючого законодавства (відсутні кадастрові номера на земельні ділянки).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачкою, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачкою, як за добросовісним набувачем, право власності на сертифікат на право на земельну частку(пай) в КСП «Прикордонник» серія ОД № 0108524, виданий Ренійською райдержадміністрацією, зареєстрований за № 867, сертифікат на право на земельну частку(пай) в КСП «Прикордонник» серія ОД № 0108318, виданий Ренійською райдержадміністрацією, зареєстрований за № 767 та сертифікат на право на земельну частку(пай) в КСП «Прикордонник» серія ОД № 0108109, виданий Ренійською райдержадміністрацією, зареєстрований за № 866.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 50, 58, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 328, 330, 388, 397 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на сертифікат на право на земельну частку(пай) в КСП «Прикордонник» серія ОД № 0108524, виданий Ренійською райдержадміністрацією, зареєстрований за № 867, сертифікат на право на земельну частку(пай) в КСП «Прикордонник» серія ОД № 0108318, виданий Ренійською райдержадміністрацією, зареєстрований за № 767 та сертифікат на право на земельну частку(пай) в КСП «Прикордонник» серія ОД № 0108109, виданий Ренійською райдержадміністрацією, зареєстрований за № 866.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін