УХВАЛА

11 березня 2025 року

м. Київ

справа № 527/1024/22

провадження № 61-2961ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Градизька державна нотаріальна контора Полтавської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, встановлення факту проживання із спадкодавцем не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, визнання спадкоємцем четвертої черги та зміну черговості одержання права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Градизька державна нотаріальна контора Полтавської області (далі - Градизька ДНК), в якому просила суд:

- встановити факт її спільного проживання із померлим ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловіка та жінка без реєстрації шлюбу;

- встановити факт її спільного проживання із померлим ОСОБА_4 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: з 05 червня 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати її спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 ;

- змінити черговість одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_4 та надати їй право на спадкування у другій черзі.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 07 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Градизька державної ДНК, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, визнання спадкоємцем четвертої черги та зміни черговості одержання права на спадкування задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловіка та дружини без шлюбу.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, з 05 червня

2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 .

Змінено черговість одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та надано ОСОБА_1 право на спадкування після смерті ОСОБА_4 у другій черзі.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані із розглядом справи, а саме 1 488,60 грн сплаченого судового збору за подання позовної заяви, тобто по 744,30 грн з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь держави судові витрати пов`язані із розглядом справи, а саме 1 488,60 грн судового збору за подання позовної заяви, тобто по 744,30 грн з кожного.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 07 грудня 2023 року скасовано.

Ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено

у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 232,91 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

30 жовтня 2024 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку вперше звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 18 листопада 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 вересня

2024 року залишено без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року у вищевказаній справі визнано неподаною та повернуто заявникові.

04 березня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку вдруге звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року (надійшла до суду 10 березня 2025 року), у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила суд скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У касаційній скарзі заявник заявила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Полтавського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що копію оскаржуваної постанови отримано її представником 04 жовтня 2024 року.

Зазначає, що засобами електронного зв`язку вона не отримувала копії оскаржуваної постанови, оскільки не має доступу до вищевказаної електронної пошти.

На підтвердження клопотання заявник надала копію листа Глобинського районного суду Полтавської області, копію довідки про доставлення електронного листа та копію розписки про отримання копії постанови.

Дослідивши вказане клопотання, Верховний Суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги слід відмовити,

а касаційну скаргу залишити без руху з огляду на таке.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

Заявником не надано жодного доказу на підтвердження того, що судом апеляційної інстанції порушено порядок направлення сторонам копії постанови та не надано доказу дати отримання копії повного тексту постанови.

Із наданої копії листа Глобинського районного суду Полтавської області встановлено, що копія постанови Полтавського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року направлено на вказану заявником адресу електронної пошти, а відповідно до довідки про доставлення електронного листа, документ доставлено 23 вересня

2024 року.

Доказів того, що заявник не має доступу до вказаної нею електронної пошти, не надано.

Крім того, заявником не надано доказів поважності пропуску строку на касаційне оскарження, враховуючи, що вдруге касаційна скарга була подана лише через 70 днів після повернення вперше поданої касаційної скарги.

Дослідивши вказане клопотання, Верховний Суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги слід відмовити,

а касаційну скаргу залишити без руху з огляду на те, що заявником не надано доказів на підтвердження поважності пропуску строку подачі касаційної скарги вдруге.

Також, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 5 954,40 грн, однак це не підтверджує сплату судового збору у повному розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у 2022 році та заявляла чотири позовні вимоги немайнового характеру.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 481,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 992,40 грн).

Отже, заявнику необхідно доплатити судовий збір у розмірі 1 984,80 грн, а саме:

1) Судовий збір за подачу касаційної скарги за 4 позовні вимоги немайнового характеру - 7 939,20 грн ((992,40*4)*200%=7 939,20);

2) Сплачено судового збору - 5 954,40 грн;

3) Доплата судового збору - 1 984,80 грн (7 939,20-5 954,40=1 984,80).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку подачі касаційної скарги відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць