Провадження № 2/638/1338/25
РІШЕННЯ

Іменем України

21 лютого 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Щепіхіної В. В.,

за участю секретаря - Луценко Д. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті її мати ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Іскра, Ізюмський район, Харківська область померла її мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та земельну ділянку пл. 0.2500 га, кадастровий номер :01:001:0038, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Померлою було залишено заповіт, посвідчений Левківською сільською радою Ізюмського району Харківської області 11 жовтня 2004 року за р. № 200 на ім?я позивача та на ім?я сина спадкодавиці, ОСОБА_3 , який з заявою про прийняття спадщини за заповітом до 6-ти місяців до нотаріуса не звертався, він спащину не прийняв, на неї не претендує та не заперечує проти того, щоб спадщину оформила позивач, про що подав відповідну заяву до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Мацокіної Н. О. 23 серпня 2024 року за вхід. № 149/02-14. Чоловік спадкодавиці, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . В другий зареєстрований шлюб ОСОБА_2 не вступала. Позивач зазначає, що вона є єдиною спадкоємицею І черги після смерті матері. Інших спадкоємців не має. Зважаючи на оголошений з 24 лютого 2022 року в Україні воєнний стан, активні бойові дії на території Харківської області, позивач з об?єктивних причин була позбавлена можливості звернутися у шестимісячний строк після відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини. З березня 2022 року місто Ізюм Харківської області було окуповано Російською Федерацією і було звільнено лише 10 вересня 2022 року. Державні установи, в тому числі і нотаріальні контори (державні та приватні) не працювали, тому позивач своєчасно не змогла звернутися до нотаріуса у встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шестимісячний термін спливав 30 червня 2022 року. Позивач вказує, що зазначені події є поважними причинами пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, оскільки пов?язані з об?єктивними, непероборними, істотними труднощами для неї на вчинення цих дій. За поданою позивачем заявою до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Мацокіної Н. О., була заведена спадкова справа за № 48/2024, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 72883390 від 23 серпня 2024 року. Проте, 23 серпня 2024 року приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Мацокіною Н. О. винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстави пропуску строку для прийняття спадщини. У зв`язку цим позивач просить суд задовольнити позовні вимоги та надати додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.09.2024 зазначену позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний строк на усунення недоліків.

16.09.2024 від позивача до суду надійшла заява, в якій остання усунула всі недоліки, які були зазначені в ухвалі суду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.08.2024 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.01.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. В позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі.

В судове засідання відповідач свого представник до суду не направив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про наявність поважних причин своєї неявки в суд не повідомив, заяви про відкладення судового засідання відповідач не надав, відзиву на позов не направив.

Згідно зі ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексомвипадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Левківської сільської ради 18 грудня 2003 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено запис за № 40.

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВВЕ № 540622 від 17 червня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Зелінською Т. І. та зареєстровано в реєстрі за № 1-597, спадкоємцем майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 є дружина ОСОБА_2 . Спадкове майно, на яке видане вказане свідоцтво складається з: жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на земельній ділянці Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області.

Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4254925 від 26.07.2004 року, виданого КП Архітектурне бюро та бюро технічної інвентаризації Ізюмського району, домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 044449, право власності на земельну ділянку, яка знаходиться на териорії с. Іскра Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:001:0038 належить ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла, про що Ізюмським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Харкова) зроблено відповідний актовий запис № 07 від 04 січня 2022 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 04.01.2022 року.

Відповідно до копії заповіта від 11 жовтня 2004 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області Протопопом М. Г. та зареєстровано в реєстрі за № 200, ОСОБА_2 на випадок своє смерті зробила таке розпорядження: все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (позивачу) в рівних долях кожному.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Крамарівською сільською радою Ізюмського району Харківської області 09 серпня 1972 року, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батьком вказаний ОСОБА_4 , мати вказано ОСОБА_2 .

Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Левківською сільською радою Ізюмського району Харківської області 20 квітня 1991 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 уклали шлюб 20 квітня 1991 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 5. Після шлюбу прізвище ОСОБА_7 змінилося на ОСОБА_8 .

Таким чином судом встановлено, що позивач є рідною донькою померлої ОСОБА_2 .

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 78109281, 23.08.2024 року приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Мацокіною Н. О. зареєстровано спадкову справу № 72883390, спадкодавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно положень статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до статті 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Крім того, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Статтею 1221 Цивільного кодексу України визначено, що місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 та ч. 3 ст. 1296 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

23 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Мацокіної Н. О. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Постановою приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Мацокіної Н. О. від 23.08.2024 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , оскільки позивач не проживала постійно із спадкоємцем та нею пропущений строк для звернення із заявою про прийняття спадщини. Також вказано, що померлою було залишено заповіт на все майно, посвідчений Левківською сільською радою Ізюмського району Харківської області 11 жовтня 2004 року за р. № 200, на ім`я ОСОБА_9 та на ім`я ОСОБА_3 . ОСОБА_3 спадщину до 6-ти місяців не прийняв і відмовився від спадщини після шести місяців, подавши особисто заяву до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Мацокіної Н. О. 23 серпня 2024 року за вхід. № 149/02-14. Чоловік спадкодавиці ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , інших спадкоємців, передбачених ЗУ та ст.1261 ЦК України не має.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 .

Як зазначено вище, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

Отже, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що не могла своєчасно звернутися до нотаріуса з метою прийняття спадщини від померлої, оскільки на час дії відповідного строку позивач мешкала в м. Ізюм Харківської області, яке знаходилось в зоні активних бойових дій, та було окуповане військовими рф.

Суд зазначає, що відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» строк для прийняття спадщини спочатку був зупинений на час воєнного стану. Проте, в подальшому пунктом 3 вказаної Постанови (у редакції із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 719 від 24.06.2022) було встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Після змін на підставі Постанови КМ № 469 від 09.05.2023 пункт 3 виключено.

Таким чином, внаслідок зміни законодавства про порядок обчислення строку на прийняття спадщини на рівні вищевказаної постанови КМУ, цей порядок неодноразово змінювався у гіршу сторону для спадкоємців. У цивільному судочинстві діє принцип верховенства права, ст. 10 ЦПК України, який передбачає, що нормативні акти мають відповідати критерію правової визначеності, щоб пересічна особа, яка не має юридичних знань могла, діючи розумно та добросовісно на підставі відповідного нормативного акту, визначити правила своєї поведінки. Дійсно, строки прийняття спадщини можуть встановлюватися та змінюватися лише законом, а не постановами КМУ, про що були сформовані відповідні правові висновки касаційним судом у постанові Верховного Суду від 25.01.2023 року у справі № 676/47/21, де Верховний Суд, надавши оцінку п. 3 Постанови КМУ № 164, вважав її такою, що суперечить ст. ст. 1270, 1272 ЦК України.

Відповідно до змісту ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин лише суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, встановлений Кабінетом Міністрів України правовий режим врегулювання перебігу 6-ти місячного строку для прийняття спадщини у даному випадку не відповідає критерію правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права.

Судом здійснено оцінку кожного аргументу позивача та наданих в обґрунтування її позиції доказів та встановлено, що у неї були об`єктивні, непереборні та істотні труднощі, що унеможливлювали своєчасне звернення до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, які пов`язані із військовою агресією Російської Федерації проти України та окупацією як населеного пункту, де проживала спадкодавець село Іскра Ізюмського району Харківської області, так і населеного пункту, де проживала сама позивач м. Ізюм Ізюмського району Харківської області. Отже, у спадкоємця були перешкоди для своєчасного подання такої заяви і такі обставини визнаються судом поважними.

Суд враховує, що наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини будуть непропорційними, оскільки позивач втратить право на спадкування майна, яке залишилося після смерті спадкодавця, яка доводилася їй матір`ю, і при цьому буде порушено баланс між інтересами держави та фізичної особи.

Зібрані у справі докази, їх належна оцінка заслуговують на увагу, обставини поважності пропуску строку є доведеними та вказують на наявність підстав для задоволення позову, тому суд вважає за можливе визначити ОСОБА_1 додатковий строк три місяці, який буде достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 1258, 1261, 1268, 1272 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , додатковий строк тривалістю три місяці, з дня набрання законної сили цим рішенням для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. В. Щепіхіна