Провадження № 2/537/69/2025
Справа № 537/2184/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2025 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючої судді Мурашової Н.В.,

за участі секретаря Дьяченко В.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Шапошника Р.Ф.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Бублика О.І.,

третьої особи приватного нотаріуса Прокопа О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м. Кременчук Полтавської області, в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб: приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Дощенко Оксани Вікторівни, приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Прокопа Олександра Едуардовича, про визнання заповіту недійсним,

у с т а н о в и в:

02.05.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб: приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Дощенко О.В., приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Прокопа О.Е., в якому просив визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 , посвідчений 23 жовтня 2023 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Прокопом О.Е., стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_3 є сестрою позивача ОСОБА_1 . За життя ОСОБА_3 належало право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Разом з тим ОСОБА_3 хворіла на онкологічне захворювання, з цих підстав вживала ліки, в склад яких входили наркотичні засоби. Тому станом на 23.10.2023 року ОСОБА_3 не усвідомлювала значення своїх дій, не могла керувати ними. Незважаючи на наведене, 23.10.2023 року приватний нотаріус Прокоп О.Е. посвідчив заповіт ОСОБА_3 , за змістом якого вона заповіла все своє майно ОСОБА_2 . Через день після посвідчення заповіту 25.10.2023 року ОСОБА_3 померла. ОСОБА_3 не змогла навіть самостійно підписати цей заповіт, а замість неї заповіт був підписаний зацікавленою особою в присутності зацікавлених свідків, тому такий заповіт не відповідає формі, визначеній законом (ст.1248 ЦК України). За таких обставин позивач ОСОБА_1 вважав цей заповіт недійсним, оскільки на момент його складення ОСОБА_3 за станом здоров`я не усвідомлювала значення своїх, не могла керувати ними. А тому волевиявлення ОСОБА_3 при посвідченні заповіту від 23.10.2023 року не було вільним та не відповідало її волі, що є підставою, визначеною у ст.1257 ЦК України, для визнання його недійсним.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 08.05.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 23.09.2024 року частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалено витребувати докази: 1) у Комунального некомерційного медичного підприємства «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» медичну картку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала: АДРЕСА_2 ; 2) у Комунального підприємства «Кременчуцький обласний онкологічний диспансер Полтавської обласної ради» медичну картку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала: АДРЕСА_2 ; 3) у приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Дощенко Оксани Вікторівни належним чином засвідчену копію спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відмовлено в задоволенні іншої частини клопотання про витребування доказів, а саме: 1) оригіналу оспорюваного заповіту, оскільки належним чином завірена копію заповіту є в матеріалах справи, 2) договору довічного утримання ОСОБА_3 , оскільки не доведено його укладення.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 24.10.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шапошника Р.Ф. про витребування доказів, а саме у ОСОБА_2 оригінал договору довічного утримання (догляду), укладеного між останньою та ОСОБА_3 , посвідченого 23.10.2023 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Прокопом О.Е., оскільки цей договір не стосується предмету позову, яким є визнання недійсним заповіту ОСОБА_3 , посвідченого 23.10.2023 року приватним нотаріусом Прокопом О.Е. Відмовлено в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у даній справі до розгляду справи №524/753/23, яка перебуває у провадженні судді Крюківського районного суду м. Кременчука Маханькова О.В., за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , за участі третіх осіб: ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Дощенко Оксани Вікторівни, про визнання недійсним заповіту ОСОБА_6 , посвідченого 07.11.2022 року, оскільки зі змісту позовних вимог та предмету доказування у зазначених справах не вбачається наявність об`єктивної неможливості розгляду цієї справи, предметом розгляду якої є визнання недійсним заповіту ОСОБА_3 , посвідченого нотаріусом 23.10.2023 року, до вирішення іншої справи № 524/753/23 про визнання недійсним заповіту ОСОБА_6 , посвідченого нотаріусом 07.11.2022 року.

13.01.2025 року позивач ОСОБА_1 подав заяву, названу про зміну предмету позову, в якій просив: 1) витребувати у ОСОБА_2 оригінал договору довічного утримання, укладеного нею з ОСОБА_3 , серія та номер 1929, 1930, виданий 23.10.2023 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Прокопом О.Е., 2) визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 , посвідчений 23.10.2023 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Прокопом О.Е., 3) визнати недійсним договір довічного утримання догляду, серія та номер 1929, 1930, виданий 23.10.2023 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Прокопом Е.О. В обґрунтування зазначив, що ОСОБА_3 є сестрою позивача ОСОБА_1 . За життя ОСОБА_3 належало право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Разом з тим ОСОБА_3 хворіла на онкологічне захворювання, з цих підстав вживала ліки, в склад яких входили наркотичні засоби. Тому станом на 23.10.2023 року ОСОБА_3 не усвідомлювала значення своїх дій, не могла керувати ними. Незважаючи на наведене, 23.10.2023 року приватний нотаріус Прокоп О.Е. посвідчив заповіт ОСОБА_3 , за змістом якого вона заповіла все своє майно ОСОБА_2 , а також договір довічного утримання ОСОБА_3 чужою для неї людиною ОСОБА_2 . Через день після посвідчення заповіту ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. За таких обставин позивач ОСОБА_1 вважав цей заповіт недійсним, оскільки на момент його складення ОСОБА_3 за станом здоров`я не усвідомлювала значення своїх, не могла керувати ними. ОСОБА_3 не змогла навіть самостійно підписати цей заповіт, а замість неї заповіт був підписаний зацікавленою особою в присутності зацікавлених свідків. А тому волевиявлення ОСОБА_3 при посвідченні заповіту від 23.10.2023 року не було вільним та не відповідало її волі, що є підставою для визнання його недійсним на підставі ст.1257 ЦК України, також заповіт посвідчено з порушенням вимог та форми, що є підставою для визнання його нікчемним на підставі ст.1248 ЦК України. Також в цей же день 23.10.2023 року приватним нотаріусом Прокопом О.Е. було посвідчено договір довічного утримання (догляду) ОСОБА_3 з ОСОБА_2 , на підставі цього договору в цей же день за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на належну ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 . Позивач ОСОБА_1 вважав недійсним договір довічного утримання (догляду), укладений 23.10.2023 року ОСОБА_3 з ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_3 у зв`язку із онкозахворюванням уклала цей договір на вкрай не вигідних для себе умовах, що відповідно до вимог ст.233 ЦК України є підставою для визнання недійсним такого правочину. Оскільки позивач збільшив предмет позову, додав нову позовну вимогу, то просив у суда витребувати у ОСОБА_2 оскаржуваний договір довічного утримання (догляду), укладений останньою з ОСОБА_3 23.10.2023 року.

26.02.2025 року в підготовчому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Шапошник В.В. просили прийняти до розгляду подану заяву про збільшення позовних вимог, витребувати доказ договір довічного утримання (догляду), укладений 23.10.2023 року ОСОБА_3 з ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Бублик О.І. вважали, що подана позовачем заява від 13.01.2025 року фактично змінює предмет та підстави позову. Тому при її вирішенні покладалися на розсуд суду.

Третя особа приватний нотаріус Прокоп О.Е. вважав, що 23.10.2023 року він з дотриманням вимог закону посвідчив заповіт ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , а також укладений ОСОБА_3 з ОСОБА_2 договір довічного утримання (догляду). Приватний нотаріус Прокоп О.Е. перевірив та впевнився, що на момент посвідчення правочинів ОСОБА_3 усвідомлювала значення своїх дій та керувала ними, її волевиявлення відповідало волі. Она не могла самостійно підписати правочини, оскільки за станом здоров`я була слабка, але її свідомість була ясна. Приватний нотаріус Прокоп О.Е. просив долучити до матеріалів справи копії з нотаріальних справ по посвідченню ним 23.10.2023 року заповіту ОСОБА_3 та договору довічного утримання (догляду) ОСОБА_3 з ОСОБА_2 . При розгляді заяви позивача про збільшення позовних вимог покладався на розсуд суду.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд установив наступне.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній з огляду на її зміст, а також зміст раніше поданої позовної заяви та конкретні обставини справи повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову. При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 1 листопада 2021 року у справі № 405/3360/17 (провадження № 61-9545сво21)).

Для розуміння питання, яку дію слід застосувати в тому чи іншому випадку, потрібно звернутися до практики Верховного Суду (постанова Великої Палати від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15; постанови КЦС ВС від 01.11.2021 у справі № 405/3360/17, від 31.01.2024 у справі № 201/4160/19; КГС ВС від 09.07.2020 у справі № 922/404/19, від 20.02.2024 у справі № 922/3960/23 тощо).

Отже суд має за змістом правильно оцінити поданий процесуальний документ, та не обмежений його назвою, яку дав заявник.

Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 у справі № 201/4160/19 вказав, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Виходячи із загальних положень ЦПК України, підстава позову це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача.

Позов у цивільному процесі це письмово оформлена та адресована суду письмова вимога, яка складається з вимоги процесуального характеру (відкрити провадження по справі) і вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право).

Предмет позову це матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості отримати певне матеріальне благо.

Підстава позову обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які об`єктивуються у поданих доказах.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Верховний Суд України відзначив, що під підставами позову, які згідно з ст. 49 ЦПК може змінити лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на дані правовідносини.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову.

Зміна підстав і предмету позову не допускається. Верховний Суд України відзначив, якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК.

Зміна предмету позову може означати заміну однієї матеріально-правової вимоги позивача до відповідача іншою або доповненням позивачем первісних вимог новими.

Отже, згідно із законом позивач має право змінити один з елементів позову, одночасно змінювати підставу і предмет позову неможливо, оскільки в подібному випадку буде пред`явлений позов з абсолютно нових мотивів.

Слід зауважити, що не вважається зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (п.7.43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15).

Частиною 5 статті 49 ЦПК України зазначено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частинами третьою, четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

Відповідно до положення п.1. ч.1 ст.189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Дослідивши подану позивачем заяву від 13.01.2025 року, яку він назвав про зміну предмета позову в даній справі, суд вважає, що така заява фактично містить зміну предмету та підстав позову.

Зокрема в первісному позові позивач ОСОБА_1 просив визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 , посвідчений 23.10.2023 року приватним нотаріусом Прокопом О.Е., з підстав, що волевиявлення ОСОБА_7 не відповідало її волі, оскільки на момент посвідчення заповіту вона не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, на підставі ст.1257 ЦК України, також вважав на підставі ст.1248 ЦК України цей заповіт нікчемним з підстав недотримання форми його посвідчення, оскільки заповіт не був підписаний ОСОБА_3 , а від її імені підписали зацікавлені особи. 13.01.2025 року в підготовчому засіданні позивач ОСОБА_1 подав заяву, в якій додав нову позовну вимогу, а саме просив визнати недійсним договір довічного утримання (догляду), укладеного ОСОБА_3 з ОСОБА_2 , посвідченого 23.10.2023 року приватним нотаріусом Прокопом О.Е., з нових підстав визначених ст. 233 ЦК України, оскільки правочин вчинено ОСОБА_3 під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах.

Отже з огляду на наведені вимоги ЦПК України, правової позиції ВС, позивач у своїй заяві від 13.01.2025 року в підготовчому засіданні змінив одночасно предмет та підстави позову, хоча не наділений таким правом.

За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті заяви, поданої позивачем ОСОБА_1 13.01.2025 року про зміну предмету та підстав позову.

Стосовно заявленого повторно клопотання про витребування у відповідача ОСОБА_2 оригіналу договору довічного утримання (догляду), укладеного 23.10.2023 року ОСОБА_3 з ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Прокопом О.Е., суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки цей договір не є предметом позову, більш того приватний нотарус Прокоп О.Е. добровільно в підготовчому засіданні надав копію цього договору суду, і сторони не заперечували проти його долучення до матеріалів справи, тому відсутні визначені ст.84 ЦПК України підстави для витребування такого доказу.

Керуючись ст.ст. 49, 258-260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у прийнятті заяви, поданої 13.01.2025 року позивачем ОСОБА_1 , про зміну предмету та підстав позову.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст ухвали складений 11.03.2025 року з підстав тимчасової непрацездатності судді.

Суддя Мурашова Н.В.