Справа № 703/1278/25
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження по справі

11 березня 2025 року Суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Прилуцький В.О., одержавши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про захист прав споживачів,-

встановив:

10 березня 2025 року ОСОБА_1 , через свого представника Розсоху В.В. звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ТОВ «Газорозподільні мережі України», в якому просить: визнати, що зміни, внесені до ЗУ «Про ринок природного газу», ЗУ «Про НКРЕКП», ЗУ «Про ЖКХ», ЗУ «Про ЗСП», суперечать Конституції України, зокрема статтям 8, 19, 22, 60, 64, 75, 85, 92, оскільки порушують принцип верховенства права та неправомірно делегують повноваження НКРЕКП щодо визначення обов`язків споживачів, встановлення тарифів та умов договорів; визнати незаконним та таким, що не підлягають застосуванню, рішення НКРЕКП у формі постанов, якими без належної законодавчої основи встановлено тарифи та обов`язок споживачів укладати договори розподілу природного газу; визнати відсутність в Законі України «Про ринок природного газу» обов`язку позивача укладати договір розподілу природного газу та договір постачання природного газу (ст.. 13 ЗУ «Про РПГ» договір ПРО постачання природного газу); визнати наявність правових колізій та юридичної невизначеності в законодавстві про ринок природного газу та сферу житлово комунальних послуг і постановити рішення на користь позивача; зобов`язати відповідача припинити будь які дії з нарахування та стягнення плати за послуги розподілу газу з позивача що ґрунтуються на рішеннях НКРЕКП у формі постанов, які не є актами цивільного законодавства; винести відповідні ухвали та у разі відхилення судом зазначених вимог, позивач просить суд надати мотивований висновок із детальним правовим обґрунтуванням відповідності Конституції України закону про ринок природного газу та рішень НКРЕКП у формі постанов та закону про житлово комунальні послуги та захист прав споживачів; визнати відсутність обов`язку у позивача укладати договір розподілу природного газу між позивачем та оператором ГРС; визнати незаконними дії відповідача, що виражаються у вимозі укласти договір розподілу природного газу з позивачем, як такі, що не відповідають положенням ЗУ «Про ринок природного газу» та ЦК України; зобов`язати відповідача припинити нарахування та вимоги щодо сплати за послугу розподілу природного газу з позивача та усунути наслідки неправомірних дій, зокрема, шляхом визнання факту відсутності укладеного договору, скасування нарахованої заборгованості та припинення протиправного стягнення коштів; зобов`язати відповідача припинити нарахування та вимог щодо сплати за послуги розподілу природного газу з позивача та усунути наслідки неправомірних дій, зокрема, шляхом скасування нарахованої заборгованості та припинення протиправного стягнення коштів; визнати порушеними права позивача на волевиявлення, свободу договору, рівність сторін, а також дії відповідача мають ознаки нечесної підприємницької практики з веденням в оману заподіяні незаконними діями відповідача.

У відповідності до ст.186 ЦПК України, до відкриття провадження у справі суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.186 ЦПК України, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч.1 ст.19 ЦПК України загальні суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Зі змісту позовної заяви, зокрема її прохальної частини вбачається, що спір виник з приводу незгоди позивача з типовим договором розподілу природного газу, затвердженого НРЕКП у формі постанови від 30 червня 2015 року №298, який, на думку позивача не відповідає вимогам цивільного та житлово-комунального законодавства. Зазначає, що в неї відсутній обов`язок укладати договір розподілу природного газу та договір постачання природного газу. Просить визнати незаконними дії відповідача, що виражаються у вимозі укласти договір розподілу природного газу з позивачем, як такі, що не відповідають положенням ЗУ «Про ринок природного газу» та ЦК України.

Відтак, з матеріалів позову вбачається, що спір зазначений позивачем пов`язаний саме із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин (оспорювання типового договору розподілу природного газу), інша частина позовних вимог є похідними, а саме порушеннями з боку органів державної влади, оскільки НКЕКП, як контролюючий орган який здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, своїм рішенням у формі постанови, затвердив типовий договір, який, на думку позивача, не відповідає основному критерію, законності та є таким, що порушує її права, як споживача послуг.

Інші позовні вимоги є похідними від цих позовних вимог.

Суд зазначає, що акти, накази та інші процесуальні документи прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, установлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої та другої статті 55 Конституції України.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.20 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи характер правовідносин, що склались, наявність спору щодо законності та обґрунтованості прийнятого рішення НКРЕКП, приходжу до висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має бути вирішений адміністративним судом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У зв`язку з вище наведеним, за наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Газорозподільні мережі України» про захист прав споживачів, у відкритті провадження відмовити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст.186, ст. 258, 260 ЦПК України, суддя,-

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про захист прав споживачів.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи за її позовом віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складання.

Суддя : В.О. Прилуцький