Провадження № 2/201/1190/2025
У Х В А Л А

05 березня 2025 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Куць О.О.,

за участю секретаря судового засідання Сідельника Є.В.,

представника позивачів адвоката Іванової О.М.,

представника Дніпровського державного університету внутрішніх справ Кулик Е.В.,

представника Міністерства внутрішніх справ України Сороки В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду клопотання представника Дніпровського державного університету внутрішніх справ Кулик Елеонори Віталіївни про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Міністерства внутрішніх справ України, Дніпровського державного університету внутрішніх справ, треті особи: Територіальна громада міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради в особі Управління-служби у справах дітей адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії до іншого суду (за підсудністю),

ВСТАНОВИВ:

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Міністерства внутрішніх справ України, Дніпровського державного університету внутрішніх справ, треті особи: Територіальна громада міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради в особі Управління-служби у справах дітей адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.

03 лютого 2025 року до суду надійшло клопотання представника Дніпровського державного університету внутрішніх справ Кулик Е.В. про передачу справи до іншого суду (за підсудністю), яке обґрунтоване тим, що предметом позову у справі є скасування наказу МВС України, який є нормативно-правовим документом суб`єкта владних повноважень, отже спір є публічно-правовим, оскільки стосується питання передачі майна з державної у комунальну власність та однією зі сторін є суб`єкт владних повноважень, а тому просила передати дану цивільну справу за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

У судовому засіданні представник позивачів заперечувала щодо задоволення клопотання, вказувала, що представник відповідача зловживає своїми процесуальними правами, оскільки ухвалою суду від 30 січня 2025 року вже розглянуто клопотання про закриття провадження у справі з підстав недотримання правил підсудності. Просила заявлене клопотання залишити без розгляду.

Представник Дніпровського державного університету внутрішніх справ Кулик Е.В. у судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Представника Міністерства внутрішніх справ України Сорока В.В. у судовому засідання клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Заслухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних індивідуальних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, та, по-друге, те, що суб`єктний склад такого спору включає, як правило, фізичну особу, яка є стороною цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.

Натомість, згідно з п. 1 ч. 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи особистого немайнового права та інтересу учасника.

Під час вирішення питання щодо компетенції суду слід урахувати суб`єктний склад спірних правовідносин, одним з яких є участь суб`єкта владних повноважень, визначити характер правовідносин, з яких виник спір, і кінцеву мету пред`явлення позову.

Такий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 січня 2020 року у справі № 587/2121/18.

Звертаючись із позовною заявою, позивачі просили :

-визнати незаконним та скасування наказ МВС України №336 від 19 березня 2024 року «Про скасування наказу МВС України» від 04 липня 2023 року №572 «Про передачу об`єкта житлового фонду в комунальну власність»

-зобов`язати МВС України до Дніпровський державний університет внутрішніх справ передати у комунальну власність Дніпровської міської територіальної громади квартиру АДРЕСА_1 шляхом підписання створеною комісією МВС України з питань передачі квартири за участю представників університету актів прийому-передачі квартири, передачі підписаних актів в Дніпровську міську раду та внесення інформації про здійснену передачу до Єдиного реєстру об`єктів державної власності.

Позовна заява мотивована порушенням житлових прав позивачів оспорюваним наказом та ґрунтується на нормах ЖК України.

Кінцевою метою пред`явлення позову є поновлення житлових прав позивачів щодо користування квартирою АДРЕСА_1 та право на її приватизацію.

Відтак спір носить приватноправовий характер.

Отже, посилання представника відповідача на те, що спір є публічно-правовим, не знайшли свого підтвердження у позовній заяві.

Аналогічних висновків дійшов суд в ухвалі від 30 січня 2025 року, якою у задоволенні клопотання представника Дніпровського державного університету внутрішніх справ Кулик Е. В. про закриття провадження у справі відмовлено(т.1, а.с.122).

Заявляючи клопотання про передачу справи на розгляд Київського окружного адміністративного суду, представник відповідача посилалст на норми п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, якою передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду

Стаття 30 ЦПК України передбачає випадки виключної підсудності, які, враховуючи системний аналіз положень ст. 31 ЦПК України, є пріоритетними перед будь-якими іншими правилами підсудності.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Частина 4 статті 263 ЦПК України зобов`язує суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 дійшла висновку, що виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Як було зазначено вище, спір стосується майнових і житлових прав та інтересів позивачів щодо квартири АДРЕСА_1 . Згідно адміністративно-територіального поділу міста Дніпра вказана адреса відноситься до Соборного району м. Дніпра.

Отже, справа підсудна Жовтневому районному суду міста Дніпропетровська.

Відтак, в силу п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, відсутні правові підстави для передачі справи на розгляд іншому суду.

Отже, клопотання представника відповідача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 19, 31, 258-260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника Дніпровського державного університету внутрішніх справ Кулик Елеонори Віталіївни про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Міністерства внутрішніх справ України, Дніпровського державного університету внутрішніх справ, треті особи: Територіальна громада міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради в особі Управління-служби у справах дітей адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії до іншого суду (за підсудністю) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду.

Суддя О.О.Куць