Справа № 161/248/25
Провадження № 2/161/1330/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Коржик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батьків,

В С Т А Н О В И В:

06.01.2025 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначили, що вона обидва є особами з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання довічно. Щомісячна пенсія ОСОБА_1 становить 2980 грн., а ОСОБА_2 - 5500 грн. Жодних інших джерел доходів, пільг чи субсидій вони не мають. Єдине майно, яке перебуває у їх власності є квартира, в якій вони проживають. Вказують, що значна частина їх пенсії витрачається на оплату житлово-комунальних послуг. Поряд з цим, ОСОБА_1 має гіпертонічну хворобу, що потребує придбання дороговартісних медичних препаратів. Дані обставини зумовлюють їх перебування на межі бідності. Разом з тим, за час шлюбу у них народився спільний син - ОСОБА_3 . Інших дітей у них немає. Відповідач проживає разом з ним у їхній квартирі, проте жодної участі в утриманні житла не приймає та на прохання надання фінансової допомоги для цієї мети не реагує. Останній є фізично здоровим, офіційно працевлаштований у ТзОВ «Мотор», має високий дохід. Враховуючи наведене, просять суд ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_3 на користь кожного з них аліменти в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з грудня 2024 року та довічно.

До початку судового засідання від позивачки ОСОБА_1 надійшла до суду заява з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи чи залишення позовної заяви без розгляду від нього не надходило.

Відповідач в судове засідання не з`явився, до його початку подав суду заяву про визнання позову, в якій він просить розгляд справи проводити без його участі (а.с. 35).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.09.1983 року, який був зареєстрованим сільською радою с. Довгошиї Млинівського р-ну Рівненської обл. (а.с. 4-7).

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином позивачів, що підтверджується його свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 12).

Зі змісту інформаційної довідки про осіб, які задекларували або зареєстрували своє місце проживання (перебування) в житлі № 11654 від 26.03.2024 року слідує, що сторони у справі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , власником (співвласником) якої є ОСОБА_2 (а.с. 17).

У своєму позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ставлять питання про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на їх утримання через своє скрутне матеріальне становище.

Статтею 202 СК України визначено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Відповідно до ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Статтею 204 СК України наведено перелік підстав, існування яких звільняє дочку, сина від обов`язку утримувати матір, батька.

В ході розгляду справи встановлено, що будь-яких правових підстав для звільнення ОСОБА_4 від обов`язку утримувати свою непрацездатну матір не існує.

Верховний Суд у постанові від 13.10.2021 року у справі № 643/6735/20 (провадження № 61-1510св21) висловив правову позицію про те, що непрацездатними є особи, визнані установленим законом порядком інвалідами, що встановлюється медико-соціальними експертними комісіями МСЕК. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо.

Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги, адже держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб: пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою, тощо.

При цьому, потреба в отриманні матеріальної допомоги може доводитися, як у спосіб порівняння розміру доходів батьків із їх відповідністю розміру прожитковому мінімуму, встановленого законом (ч. 4 ст. 75 СК України), так і в інший спосіб, зокрема, з підстав передбачених ст. 203 СК України, відповідно до приписів якої дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

З указаного вбачається, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05.09.2019 року у справі № 212/1055/18-ц, провадження № 61-2386сво19.

Як було встановлено судом, відповідач є рідним сином позивачів, які досягли пенсійного віку та є непрацездатними особами.

Як вбачається із довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 148667, виданої 23.09.2015 року ВОБ СМЕ, ОСОБА_2 встановлено інвалідність ІІІ групи загального захворювання довічно (а.с. 11).

Як вбачається із довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 388705, виданої 05.10.2016 року ВОБ СМЕ, ОСОБА_1 встановлено інвалідність ІІІ групи загального захворювання довічно (а.с. 10).

Із медичних виписок щодо історії хвороб ОСОБА_1 вбачається, що остання хворіє на гіпертонічну хворобу ІІ ст., 3 ст. кат. 4 (дуже високого ризику) (а.с. 13-16).

Згідно довідки про доходи № 7399 9132 7133 4325, ОСОБА_1 отримує пенсію в розмірі 2980 грн. на місяць (а.с. 8).

Згідно довідки про доходи № 0990 4193 1198 4920, ОСОБА_2 отримує пенсію в розмірі 5505,07 грн. на місяць (а.с. 8).

Згідно інформації про оплату за комунальні послуги, позивачами за отримані комунальні послуги в 2024 році сплачено платежі в наступних розмірах: у зимовий (опалювальний) період середньомісячний платіж становив близько 3700 грн.; у літній період середньомісячний платіж склав становив близько 2500 грн.

Суд вважає доведеним, що наявне у ОСОБА_1 захворювання у похилому віці істотно впливає на стан її здоров`я, у зв`язку з чим вона потребує постійного медикаментозного лікування та оздоровлення, яке вона, з огляду на розмір її пенсії, пенсії її чоловіка, та їх базових побутових потреб, останні не здатні забезпечити самостійно.

Натомість, відповідач є здоровим, працездатним, на обліку в лікарів не перебуває, офіційно працевлаштований у ТзОВ «ЛРЗ «Мотор», а тому останній має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання своєї непрацездатної матері.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків від 25.12.2024 року, з ОСОБА_3 стягуються аліменти в користь третьої(-іх) осіб.

Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що позивачі довели обґрунтованість своїх вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на своє утримання в розмірі по 1/6 частці всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно в користь кожного та довічно.

Суд вважає зазначений розмір аліментів достатнім та справедливим.

При визначенні розміру аліментів, суд, у відповідності до вимог ст. 206 ЦПК України, також приймає до уваги визнання відповідачем заявлених позовних вимог.

При цьому суд наголошує, що таке волевиявлення ОСОБА_3 не може звільняти його або ж встановлювати обмеження по утриманню інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати відповідно до закону.

Аліменти слід стягувати з 31.12.2024 року з дати надіслання позивачами даної позовної заяви до суду засобами поштового зв`язку.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

На підставі ст.ст.180, 182, 183, 191, 202-203, 205 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 77-81, 141, 206, 247, 263-265, 352, 354, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батьків - задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_2 ) аліменти на утримання непрацездатної матері - ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_3 ) у розмірі 1/6 (однієї шостої) частки усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 31 грудня 2024 року та довічно.

Стягувати із ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_2 ) аліменти на утримання непрацездатного батька - ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_4 ) у розмірі 1/6 (однієї шостої) частки усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 31 грудня 2024 року та довічно.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_2 ), в дохід держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складений 10 березня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська