справа № 619/362/24
провадження № 2/619/150/25
РІШЕННЯ

іменем України

12 березня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіБолибока Є.А.
за участюсекретаря судового засіданняЛоманової І.А.

Справа № 619/362/24

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»;

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження позов про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стислий виклад позиції сторін.

11 січня 2024 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 248 від 28.03.2021 у розмірі 72 466,38 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 уклали договір про надання фінансових послуг № 248 «Стандартний». На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові коштина рахунок позичальника у розмірі 4 200,00 грн, що підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей фор пей», відповідно до якого на підставі укладеного між товариством і TОB ФК «Вей фор пей» договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ ФК «Вей фор пей» 28.03.2021 здійснено 1 переказ грошових коштів на карту, яка належить ОСОБА_1 , у сумі 4 200,00 грн. Договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6, 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання вказаного договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, нарахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1-12. У подальшому, 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «KOЛЛEKT ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023, в тому числі за Договором про про надання фінансових послуг № 248 від 28.03.2021, що уклали ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржником яким є: ОСОБА_1 . Загальний розмір заборгованості по поверненню грошових коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з відповідача, складає 72 466,38 грн з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 4 200,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 30 576,00 грн; заборгованість за процентами, нарахованими відповідно до умов договору 37 690,38 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача.

У відзиві на позов представник відповідача адвокат Шмуйлова І.М. просить позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 248 від 28.03.2021 задовольнити в частині стягнення розміру тіла кредиту 4200,00 грн, вирішити питання про судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам, позовну вимогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» понесених витрат на правову допомогу залишити без задоволення. В задоволенні інших позовних вимог просить відмовити. Посилається на те, що відповідач дійсно 28.03.2021 через мережу інтернет укладав електронний договір про надання фінансових послуг з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та отримав 4 200,00 грн кредитних коштів. Згідно з наданим позивачем розрахунком у відповідача заборгованість становить 72 466,38 грн, понесені судові витрати 2 684,00 грн та витрати на правову допомогу 17 000 грн, які він просить стягнути з відповідача. Відповідач дійсно електронним чином підписував договір про надання фінансових послуг, проте не цей екземпляр, який додано позивачем та не на тих умовах, які зазначені позивачем. А надано тільки останню сторінку договору дійсну, яку підписав сам відповідач. У договорі, який підписував відповідач були відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг відповідач), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині посилається на нікчемний договір, який відповідач не укладав ані в електронному вигляді, ані письмово. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей договір відповідач розуміє, ознайомився і погодився з ним, підписуючи. Наданий позивачем договір про надання фінансових послуг, з огляду на можливість його мінливого характеру, не можна вважати законним та чинним кредитним договором й щодо будь-яких інших встановлених ним нових умов та правил, чи можливості використання ТОВ «Служба миттєвого кредитування» додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються відповідачем, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в електронному договорі позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладанні договору про надання фінансових послуг з відповідачем, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» дотримав вимог, передбачених частиною 2 ст. 11 Закону № 1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, погоджується, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних кошт. Також зазначає, що заперечують проти заявленого позивачем розміру судових витрат, з огляду наспівмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, а тому просять про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу.

На цей відзив представник ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» надав відповідь, у якій окрім аналогічних доводів, які викладені у позовній заяві, зазначив про те, що оскільки умови договору є публічною пропозицією, договір є типовим, тобто, один зразок для всіх позичальників, форми якого в залежності від дати укладення інші та розміщені на сайті первісного кредитора: https://bistrozaim.ua/agreemcnt/newprovisioDrules, а тому, твердження представника відповідача про те, що останній підписував та отримав якийсь інший договір із іншими умовами є не обґрунтованими та не можливими. Окрім того вказує, що позиція представника відповідача зводиться до того, що кошти за користування кредитними коштами спланувати не потрібно, а потрібно повернути лише основне зобов`язання (тіло кредиту), такі твердження є неприпустимими з огляду на таке. Згідно з п. 1.4. договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредитуу наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до пп. 1.4.1., 1.4.2. договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту. в сумі, щонарахована за Фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. Встановивши, що банк у письмовій формі надав позичальнику у повному обсязі всю необхідну інформацію, кредитний договір містить усі умови, передбачені положеннями Закону України «Про споживче кредитування», сторони узгодили всі істотні умови договору, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умови договору, тощо, позичальник особистим підписом засвідчив, що вона погодилась на отримання кредитних коштів сааме на умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. Виходячи з цього, зміст договору є зрозумілим до прочитання і не може розцінюватися як надання інформації у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб. Окрім того, відповідач не був позбавлений можливості відповідно до статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення банку в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно з цим договором та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Проте, у вказаний строк він від договору не відмовився, жодних заперечень щодо його змісту не висловлював, що свідчить про його згоду з умовами укладеного договору. Відповідач отримав повну, доступну та вичерпну інформацію щодо умов надання кредиту за договором, прийняв умови кредитного договору і погодився з ними, а тому, у даному випадку, відсутні підстави вважати, що кредитний договір, укладений між сторонами, містить несправедливі умови для відповідача, та що положення цього договору створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. При укладенні кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, і вони досягли згоди щодо істотних умов даного договору. Таким чином, враховуючи, що сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, принцип рівності сторін в договорі кредитором не порушено, а тому умови договору є обов`язковими для виконання сторонами договору, які його уклали. Тобто, твердження представника відповідача про те, шо кредит повинен повертатись без нарахованих відсотків є хибним та не відповідає умовам укладеного договору між позичальником та кредитором.

У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача адвокат Шмуйлова І.М. зазначає, що оскільки відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 4 200,00 грн шляхом перерахування суми кредиту на банківську картку вказану ним, вважає, що стягненню підлягають зазначені кошти на користь ТОВ «Коллект центр». Щодо стягнення відсотків, то вказує, що сторони не узгодили належним чином відповідальність за прострочення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України у виді сплати процентів за неправомірне користування кредитом. Також просить про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

11 січня 2024 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 248 від 28.03.2021 у розмірі 72 466,38 грн.

11 січня 2024 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у справі № 619/362/24 провадження № 2/619/426/24 визначено суддю Остропільця Є.Р.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 09 липня 2024 року позов задоволено повністю.

23 серпня 2024 року ухвалою суду за наслідками розгляду заяви представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 09 липня 2024 року скасовано. Призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до Розпорядження керівника апарату 28.11.2024 року № 01-07/147/2024 у зв`язку із звільненням у відставку судді ОСОБА_3 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 619/362/24.

28 листопада 2024 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у справі № 619/362/24 визначено суддю Болибока Є.А.

02 грудня 2024 року ухвалою суду прийнято до розгляду справу та призначено підготовче засідання.

31 січня 2025 року ухвалою суду призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» - Гервазюк О.Ю. позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 визнала позов у розмірі 4 200,00 грн, які були перераховані відповідачу на вказану ним банківську картку. В іншій частині позову просила відмовити.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

28.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба митного кредитування» (далі ТОВ «Служба митного кредитування») та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансових послуг № 248.

01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») було укладено Договір факторингу № 1-12.

10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»).

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Судом установлено, що 28.03.2021 між ТОВ «Служба митного кредитування» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансових послуг № 248.

На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 4 200,00 грн, що підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей фор пей», відповідно до якого на підставі укладеного між товариством та ТОВ ФК «Вей пей» договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ ФК «Вей Фор пей» 28.03.2021 здійснено 1 переказ грошових коштів на карту, яка належить позичальнику сумі 4 200,00 грн.

Згідно з п.п. 1.5. 1.6. договору у разі підписання електронного договору договір буде вважатись укладеним в письмовій формі з дати прийняття (акцепту) позичальником пропозиції (оферти) товариства. Датою прийняття (акцепту) та підписання кредитного договору (всіх без виключення його складових, а саме: цього договору; самої заяви-анкети, правил, паспорту кредиту; повідомлення суб`єкта персональних даних про його права визначені Законом України «Про захист персональних даних», мету збору даних, склад зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються його персональні дані, вважається дата складання та підписання сторонами заяви-анкети. Заява-анкета підписується сторонами шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Відповідно до п. 4.3. договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатор відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Таким чином, договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6, 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладати вказаного вище договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти.

У порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого загальний розмір заборгованості на день підготовки позову, відповідно до розрахунку заборгованості становить 72 466,38 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 4 200,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 30 576,00 грн; заборгованість за процентами, нарахованими відповідно до умов договору 37 690, 38 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень ст. ст. 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

За змістом ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно з ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Судом установлено, що ОСОБА_1 підписав Кредитний договір № 248 від 28.03.2021 електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.

Відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг № 248 від 28.03.2021, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржником, яким є ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №1-12 від 03 грудня 2021 року боржник ОСОБА_1 має заборгованість за Кредитним договором № 248 від 28.03.2021 за тілом кредиту 4 200,00 грн, та за процентами 30 576,00 грн, загальна сума 34 776,00 грн.

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого останнє набуло право вимоги за Кредитними договорами, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг № 248 від 28.03.2021, що уклали між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржник, яким є ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору № 10-01/2023 від 10.01.2023 боржник ОСОБА_1 має заборгованість за Кредитним договором № 248 від 28.03.2021 за тілом кредиту 4 200,00 грн, та за процентами 68 266,38 грн, загальна сума 72 466,38 грн.

Отже, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за укладеним Кредитним договором № 248 від 28.03.2021, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача.

Проте, з наданим позивачем розрахунком заборгованості за відсотками, нарахованими за Кредитним договором № 248 від 28.03.2021 укладеним між відповідачем та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» суд не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами першою - третьою статті 10561 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточнюючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contraproferentem (лат. Verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

За умовами п. 1.1. договору за цим договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 4 200,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків правил.

Відповідно до п.п. 1.2., 1.3. договору кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною, орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.

Згідно з п. 1.4. договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі:

а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих то центів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту;

б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а);

в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначено п. 1.4.6);

г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначено п. 1.4.в).

д) тип процентної ставки - фіксована.

Відповідно до п.п. 1.4.1., 1.4.2. договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

Згідно з п. 1.9. договору граничний строк кредитування (строк дії договору): 1 рік.

Водночас, у Заяві-Анкеті (для отримання кредиту), який є Додатком № 1 до Кредитного договору, відповідач підтвердив, що він ознайомлений з примірним (типовим) кредитним договором та усіма його додатками, включаючи правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Служба миттєвого кредитування», що розміщені на Офіційному сайті www.bistrozaim.ua, виявив бажання отримати кредит на особисті потереби у розмірі 4 200,00 грн. Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту. Строком на 365 днів з правом повернення достроково позичальник зобов`язався повернути кредит у розмірі 4 200,00 грн та сплатити проценти у розмірі 1 344,00 грн.

Як установлено судом, первісним кредитором ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» надано розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 248 від 28.03.2021 за період з 28.03.2021 по 30.11.2021, згідно якого загальна заборгованість становить 34 776,00 грн, з яких: тіло 4200,00 грн, які не оспорюються стороною відповідача, та відсотки 30 576,00 грн.

Разом з тим, ТОВ «Вердикт Капітал» надано розрахунок станом на 10.01.2023 за період з 01.12.2021 по 27.03.2022, згідно якого загальна заборгованість становить 72 466,38 грн, з яких заборгованість по основній сумі кредиту 4 200, 00 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 30 576,00 грн; нараховані відсотки за період з 01.12.2021 по 27.03.2022 - 37 690,38 грн.

Водночас доказів, які б підтверджували, що ТОВ «Вердикт Капітал» мало право нараховувати ОСОБА_1 за період з 01.12.2021 до 27.03.2022 відсотки за користування коштами за Кредитним договором № 248 від 28.03.2021, після закінчення строку кредитування, суду не надано, що позбавляє суд можливості перевірити законність їх нарахування, а тому за наявними у матеріалах справи доказами неможливо встановити відповідність нарахованих ТОВ «Вердикт Капітал» відсотків за користування кредитом за вказаний період у згаданому розмірі їх реальному використанню.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами право на стягнення з відповідача заборгованості за користування кредитом за період з 01.12.2021 до 27.03.2022 у розмірі 37 690,38 грн.

Отже, суд дійшов висновку про те, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» слід стягнути заборгованість за Кредитним договором № 248 від 28.03.2021, що існувала на дату відступлення права вимоги ТОВ «Служба миттєвого кредитування», у розмірі 34 776,00 грн, з яких: 4 200,00 грн сума заборгованості за кредитом та 30 576,00 грн сума заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом, відтак позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 (у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України(справа про право на правову допомогу)передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільне-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у сумі 17 000,00 грн.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» надав суду такі докази: Договір №02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023, укладений між АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ "ЛІГАЛ АССІСТАНС" в особі Керуючого партнера Бурдюг Т.В. та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (КЛІЄНТ); Витяг з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 08.11.2023; копію прайс-листа АО "ЛІГАЛ АССІСТАНС" про види послуг та їх ціну, заявку на надання юридичної допомоги №143 від 04.11.2023 та платіжну інструкцію від 09.11.2023 №.

Пунктом 1.1. Договору №02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023 визначено, що КЛІЄНТ доручає, а АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах передбачених цим Договором.

В Акті № 2 про надання юридичної допомоги від 08.11.2023 зазначено про такі надані послуги: 1) надання усної консультації з вивченням документів 3 000,00 грн; 2) підготовка пропозицій 4 000,00 грн; 3) складання позовної заяви для подачі до суду- 10 000,00 грн.

Однак, матеріали справи свідчать про те, позов підписано та надіслано до суду з додатками особисто директором ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Мостовенком О.І., а не АО "ЛІГАЛ АССІСТАНС", з яким укладено договір. Відповідь на відзив було надано та підписано представником позивача Сердійчуком О.Л. Участь у судових засіданнях при розгляді справи приймали представники позивача Змієвська Т.П., ОСОБА_5 та Гервазюк О.Ю.

Крім того, з огляду на надану платіжну інструкцію від 09.11.2023 № сплачена на суму 51 000,00 грн, що не відповідає вищевказаному Акту № 2 від 08.11.2023, при чому у платіжній інструкції відсутнє призначення платежу за яким її можна ідентифікувати як сплата саме за правову допомогу що стосується цього позову, а сума, яка була перерахована значно перевищує 17 000,00 грн, а том суд ставиться до неї критично.

Отже представником позивача на підтвердження суми витрат на правову допомогу саме в розмірі 17 000,00 грн належних та вичерпних доказів суду не надано.

За наведених обставин суд вважає, що матеріалами справи не підтверджується факт надання АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС" позивачу правової допомоги під час розгляду судом справи, та відповідно не підтверджується факт понесення витрат заявником у сумі 17 000,00 грн, жодних документів АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС" від імені позивача не подавалося.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні розподілу витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача - на 47,98% (в сумі 34 776,00 грн), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1288,02 грн (34 776,00 грн (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 72 466,38 грн (загальна сума позовних вимог) = 47,98% х 2 684,00 грн = 1288,02 грн.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Кредитним договором № 248 від 28.03.2021 у розмірі 34 776,00 (тридцять чотири тисячі сімсот сімдесят шість) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 288,02 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування(ім`я)сторін та інших учасників справи:

позивач: ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, ідентифікаційний код 44276926;

відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 12 березня 2025 року.

Суддя Є. А. Болибок