КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/4371/24 Головуючий у суді І інстанції Волошин В.О.
Провадження № 22-ц/824/8469/2025 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
У Х В А Л А

про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження та залишення апеляційної скарги без руху

10 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Голуб С.А., розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Державне підприємство «Сетам», про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

25 лютого 2025 року безпосереднього до Київського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 січня 2025 року, яким позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Танащука М.В. порушив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи його тим, що повний текст оскаржуваного судового рішення складено 29 січня 2025 року.

Згідно із вимогами статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно зі статтею 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до положень частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З матеріалів апеляційної скарги вбачається, що оскаржуване рішення постановлено судом першої інстанції 22 січня 2025 року його повний текст якого виготовлено 29 січня 2025 року, тоді як з апеляційною скаргою на це рішення відповідач звернувся поштою 24 лютого 2025 року, про що свідчать відмітка на поштовому відправленні.

Таким чином, апеляційну скаргу подано в межах тридцятиденного строку, встановленого частиною першою статті 354 ЦПК України, тому підстави для поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження, який не пропущено, відсутні.

Проте подана апеляційна скарга не може бути прийнята до провадження, оскільки не відповідає вимогам статті 356 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 356 ЦПК України апеляційна скарга подається у письмовій формі та в ній мають бути зазначені, зокрема: клопотання особи, яка подала скаргу.

З матеріалів справи вбачається, що у прохальній частині апеляційної скарги ОСОБА_1 просить апеляційний суд задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року у справі № 761/4371/24, утім не зазначає яку саме процесуальну дію необхідно вчинити із заявленими позовними вимогами про стягнення заборгованості за договором позики.

Згідно із пунктом 2 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Відтак, скаржнику необхідно надіслати до суду апеляційної інстанції належним чином оформлену (виправлену) редакцію апеляційної скарги. До цієї редакції апеляційної скарги необхідно додати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, якщо вона буде подана в паперовій формі.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору (частина п`ята статті 356 ЦПК України).

Представником ОСОБА_1 - адвокатом Танащуком М.В. в апеляційній скарзі зазначено, що на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» відповідач звільнений від сплати судового збору, оскільки являється учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення.

Відповідно пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами апеляційної скарги, подібними до тих, з якими відповідач звернувся у цій справі.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року в справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та неодноразово застосована Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, зокрема в ухвалах від 11 листопада 2019 року в справі № 760/17314/17, від 21 листопада 2019 року в справі № 461/7915/16-ц, від 12 грудня 2019 року в справі № 522/12770/17, від 19 грудня 2019 року в справі № 760/17314/17 та інших.

Під час вирішення питання про звільнення від сплати судового збору на підставі вимог закону суди мають враховувати правові позиції Верховного Суду в силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. У той же час, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

У рішенні у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , будучи відповідачем у справі, звернувся у власних інтересах з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції у справі про стягнення заборгованості за договором позики, що у свою чергу ніяким чином не стосується його соціальних прав і гарантій як учасника бойових дій.

Враховуючи наведене, підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги за пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» відсутні, а тому останньому необхідно сплатити судовий збір.

Як передбачено підпунктом 1.2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI), за подання до суду фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За підпунктом 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду встановлена у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Ураховуючи категорію спору та характер задоволених позовних вимог, а також вимоги апеляційної скарги відповідача, сума судового збору в даному випадку становить 11 050,56 грн (7 367,04 грн / майнова вимога/ х 150 %).

Апеляційна скарга повинна бути оплачена судовим збором на рахунок отримувача: UA0026010; код класифікації доходів бюджету: 22030101; отримувач коштів: ГУК у Солом. р-ні/Соломян. р-н, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38050812.

Призначення платежу: *;101; код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб або реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи; судовий збір, за а/с ОСОБА_1 на рішення від 22 січня 2025 року по справі № 761/4371/24, Київський апеляційний суд.

Документи, що підтверджують сплату судового збору подаються до Київського апеляційного суду в оригіналі або належним чином засвідченні копії.

За правилом частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, тому апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши особі, яка її подала, строк для усунення вказаних вище недоліків.

Керуючись статтями 127, 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового забору за подання апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року залишити без руху та встановити строк для усунення її недоліків десять днів з моменту отримання копії даної ухвали, в іншому випадку апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.А. Голуб