Справа № 214/4011/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Розстальній К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Козіна Наталія Володимирівна, на бездіяльність державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), -

ВСТАНОВИВ:

Заявник, через свого представника, звернулась до суду із зазначеною скаргою, в якій просить суд зобов`язати Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити дії щодо зняття арешту з усього нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26.11.2013 року з оголошенням заборони на його відчуження, із реєстрацією обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за типом обтяження «арешт нерухомого майна» 26.11.2013 року за №8357386, державний реєстратор Басалай Антоніна Анатоліївна, Криворізьке міське управління юстиції, Дніпропетровська обл.

В обґрунтування скарги зазначено, що заявником було виявлено факт наявності арешту на всьому належному їй майні, накладеного на підставі постанови державного виконавця Саксаганського відділу ДВС Криворізького МУЮ від 26.11.2013 року, в межах виконавчого провадження №39600375, у зв`язку з чим вона позбавлена можливості відчужувати та розпоряджатись належним їй майном. Як убачається із отриманої на звернення представника заявника відповіді державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вих. №28.11-34/72373 від 29.02.2024 року, у період з 05 вересня 2013 року по 31 грудня 2013 року у Саксаганському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на виконанні перебувало виконавче провадження №39600375 про стягнення з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу у розмірі 131227,15 грн., згідно виконавчого листа №2/435/408 від 18.06.2012 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу, яке завершено з підстав п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та в ході примусового виконання вказаного виконавчого листа, державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яка була внесена до відповідного реєстру обтяжень. Також зазначено, що надати більш детальну інформацію не представляється можливим, оскільки виконавчі провадження, що були завершені до 2020 року включно, знищені у відповідності до вимог «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», у зв`язку зі сплином терміну зберігання в архіві відділу. Таким чином, підставою для накладення арешту став виконавчий лист №2/435/408 від 18.06.2012 року, виданий Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу у розмірі 131227,15 грн. При цьому, згідно інформації на сайті «Судова влада», за результатами «Стан розгляду справи», наявне лише судове рішення, ухвалене 26 жовтня 2018 року, а відтак підстава для накладення зазначеного вище арешту на належне заявнику майно є не зрозумілою. Вказаний виконавчий лист було повернуто, повторно протягом 11 років на виконання він не надходив, однак виконавець не зняв арешт, накладений з метою виконання вказаного вище виконавчого документу.

Представник заявника у судове засідання надала письмову заяву, в якій вимоги заяви підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу без участі сторони заявника.

Представник Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явилась, але надала до суду клопотання про розгляд скарги за відсутності представника їх установи.

Разом з тим, матеріали справи містять наданий представником Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відзив на скаргу, згідно якого представник просила суд у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на те, що підстави для скасування арешту по завершеним виконавчим провадженням чітко визначені нормами ч. 16 розділу VІІІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року та боржником, зокрема, за вказаним виконавчим провадженням виконавчий збір на користь держави не сплачено згідно ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», так само як і не сплачені витрати виконавчого провадження згідно ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження».

Представник АТ «УКРСИББАНК» у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Так, судом установлено, що згідно з листом за вих. №28.11-34/73373 від 29.02.2024 року Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що також узгоджується із відомостями, викладеними у відзиві на скаргу, на виконані Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у період з 05 вересня 2013 року по 31 грудня 2013 року перебувало виконавче провадження за №39600375 про стягнення з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу у розмірі 131227,15 грн., згідно виконавчого листа №2/435/408 від 18.06.2012 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу, яке було завершено з підстав п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та в ході примусового виконання вказаного виконавчого листа, державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №39600375 від 01.11.2013 року, яка була внесена до відповідного реєстру обтяжень. Також зазначено, що надати більш детальну інформацію не представляється можливим, оскільки виконавчі провадження, що були завершені до 2020 року включно, знищені у відповідності до вимог «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», у зв`язку зі сплином терміну зберігання в архіві відділу.

Доказів того, що заборгованість за вказаним виконавчим провадженням перед стягувачем погашена у повному обсязі та відсутність у зв`язку з цим у стягувача претензій щодо виконання вказаного виконавчого листа матеріали справи не містять.

Між тим, у наданому до суду відзиві на скаргу державний виконавець зазначила, що, зокрема за вказаним виконавчим провадженням виконавчий збір на користь держави не сплачено згідно ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», так само як і не сплачені витрати виконавчого провадження згідно ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, розглядаючи вимоги скарги, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Подання скарги на дії виконавця має бути направлене на відновлення порушених прав скаржника-сторони виконавчого провадження, тому, задовольняючи скаргу, суд одночасно має зобов`язати виконавця усунути допущені порушення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), як провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, з матеріалів справи убачається, що виконавче провадження №39600375, в рамках якого було накладено арешт на належне заявнику майно, було закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час вчинення виконавчих дій.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

В силу положень ст. 50 вказаного Закону (в редакції на час вчинення виконавчої дії передачі виконавчого провадження до іншого органу ДВС) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Тобто, на час прийняття державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) рішення про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з направленням виконавчого документа на виконання за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, у нього були відсутні підстави для скасування накладених обтяжень в силу положень ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 року.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час звернення заявника до суду з даною скаргою) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

Так, в обгрунтування даної скарги зазначалось, що виконавчий лист було повернуто, виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт на належне заявнику майно, було закінчено та знищено виконавчою службою, повторно протягом 11 років на виконання виконавчий лист не надходив, а тому необхідність в арешті належного їй майна відпала, а наявність такого позбавляє її права вільно розпоряджатись своїм майном.

Однак, вказаних підстав для зняття державним виконавцем арешту з майна боржника Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено.

При цьому, будь-яких доказів виконання судового рішення, відповідно до якого було видано виконавчий лист та відсутності у боржника заборгованості суду не надано, так само як не надано доказів сплати виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні.

Таким чином, враховуючи те, що виконавче провадження було закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, у державного виконавця були відсутні підстави для зняття арешту з належного заявнику майна та немає для цього підстав і на даний час.

Відтак, виходячи з вищевикладеного, проаналізувавши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для задоволення даної скарги, у зв`язку з чим у її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Козіна Наталія Володимирівна, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Попов.