Провадження № 2/344/1307/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Антоняка Т.М.,

секретаря Мрічко Н.І.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Мушинського В.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Івано-Франківська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Бойчук Надія Василівна звернулася з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, покликаючись на те, що сторони з 07 серпня 2023 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 березня 2024 року у справі № 344/1050/24 шлюб між ними розірвано. Від подружнього життя ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_4 . Після розірвання шлюбу дочка проживає з матір`ю.

На даний час відповідач ОСОБА_3 ніякої участі в житті дочки не бере. Позивачка ОСОБА_1 самостійно доглядає та виховує дитину, намагається забезпечити її усім необхідним. Не потребує доведення той факт, що у дочки ОСОБА_4 є щоденні обов`язкові потреби, які позивачка ОСОБА_1 не може не задовольняти, враховуючи купівлю продуктів, найнеобхіднішого одягу, взуття, засобів гігієни. При цьому, дочка ОСОБА_4 навчається у Ліцеї № 5 Івано-Франківської міської ради і щоб покращити та полегшити освітній процес, необхідно оплачувати купівлю робочих зошитів, підручників, харчування та нести інші витрати, а також брати заняття з репетитором.

Зазначається, що дочка сторін ОСОБА_4 талановита та має різні захоплення, що потрібно розвивати: відвідує Дитячу музичну школу № 2 імені Василя Барвінського для гри на фортепіано та Дитячу театральну майстерню при Франківському національному академічному театрі імені Івана Франка. Необхідно звернути увагу, що витрати на ці заняття не обмежуються оплатою за навчання, дитину потрібно привезти і забрати, купити їй речі для занять, створити для неї можливості вдома виконувати завдання. Іноді дочка хворіє простудними чи вірусними захворюваннями, регулярно відвідує стоматолога, лікування та профілактика супроводжується значними витратами.

Позивачка ОСОБА_1 не в змозі самостійно повністю утримувати дочку, її доходи обмежені. Відповідач ОСОБА_3 є здоровий, працездатний, перебуває в Чеській республіці. На скільки відомо позивачці, його щомісячний дохід становить більше 3000 Євро, має у власності нерухоме майно, а саме трьохкімнатну квартиру по АДРЕСА_1 загальною площею 98,6 кв.м та гараж по АДРЕСА_2 , не має інших дітей та утриманців, яких зобов`язаний забезпечувати матеріально.

Позивачка вважає, що аліменти у розмірі 10000 гривень відповідатиме потребам дочки ОСОБА_4 та буде необхідним для її гармонійної життєдіяльності, забезпечить рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Представник відповідача адвокат Мушинський В.Т. подав відзив на позовну заяву, у якому покликався на те, що твердження позивачки, що місячний дохід відповідача перевищує 3000 Євро, не відповідає дійсності. Відповідач не має постійної роботи, тому розмір його місячного доходу мінливий і залежить від того, чи наявна у нього робота. Коли у відповідача була робота, то він пересилав позивачці кошти на утримання дитини, доказом чого є долучені позивачкою копії відомості на зарахування коштів на її рахунок за період з другого півріччя 2020 року до кінця 2024 року. Позивач не ухиляється від сплати коштів на утримання дитини, у 2024 році він перебивався випадковими заробітками і тому не міг вислати кошти у тому розмірі, як в 2020-2024 році. Однак, про дитину не забуває, по мірі можливості висилав кошти, речі, докази чого долучаються до матеріалів справи.

Позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 травня 2013 року по 14 березня 2024. Під час перебування у шлюбі сторони набули у власність наступне майно: кімната АДРЕСА_3 , право власності якої було зареєстровано за ОСОБА_3 07.04.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області № 14141360; кімната № 219, загальною площею 19,6 кв.м., житловою площею 15,2 кв.м, у будинку АДРЕСА_4 , право власності якої було зареєстровано за ОСОБА_3 07.04.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області № 14140777. На підставі Договору від восьмого травня 2023 року ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 1/2 частки нерухомого майна - кімната АДРЕСА_3 . Таким чином, одноособовим власником даного нерухомого майна стала ОСОБА_1 . На підставі Договору від 08 травня 2023 року ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 1/2 частки нерухомого майна кімната АДРЕСА_5 . Таким чином, одноособовим власником даного нерухомого майна стала ОСОБА_1 . 17 серпня 2024 року ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі продажу продала нерухоме майно - кімната АДРЕСА_3 громадянці ОСОБА_5 за 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок. Подарувавши позивачці все своє майно, нажите за час перебування у шлюбі, відповідач забезпечив її і доньку всім необхідним для безбідного проживання.

Понесені витрати позивачки на відвідування донькою Дитячої музичної школу № 2 імені ОСОБА_6 для гри на фортепіано, навчання в Дитячій театральній майстерні при Франківському національному театрі імені Франка можуть бути при певних обставинах віднесені до додаткових витрат і відповідно фінансуватися одноразово. Але такі додаткові витрати не є складовою аліментів, тому не можуть враховуватися при визначені розміру аліментів. 28.12.2024 відповідач перерахував 4 000,00 грн і 02.01.2025 - 3 600,00 грн за перебування у відпочинковому таборі доньки ОСОБА_7 . 11.02.2025 перерахував 1 500,00 грн за навчання театральної майстерності доньки ОСОБА_7 . Заявлений позивачкою розмір аліментів в сумі 10 000 гривень щомісячно є значно більшим за мінімально визначений для дитини відповідного віку, тобто за 1598 гривень. Позивачкою не надано доказів, що відповідач у змозі сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі, доказів хвороби дитини позивачкою не надано.

Просить відмовити у задоволенні позову про стягнення аліментів в сумі 10 000 гривень та призначити аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, що становить 1 598 гривень.

У відповіді на відзив сторона позивача покликається на те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, позивачка просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Більш того, відсутні об`єктивні причини, які б перешкоджали відповідачу при бажанні знайти такий вид діяльності та заробітку, що дозволяв б йому отримувати дохід систематично. Дитина потребує утримання постійно, а не час від часу. Дочка потребує харчування, одягу, медичного догляду та освіти щодня, а не лише тоді, коли відповідач має можливість переслати кошти. Виплати, які здійснюються нерегулярно та не у повному обсязі, не можуть вважатися належним виконанням обов`язків батька.

Відповідач не надав підтверджуючі документи на підтвердження матеріального стану. Більш того, відповідач може дозволити собі орендувати квартиру в хорошому районі в м. Прага з великою терасою, де щомісячний платіж становить 28000 Чеських крон, тобто близько 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень. Враховуючи, що відповідач може нести такі витрати для власних комфортних умов проживання лише на житло, 10000 гривень, що є в п`ять разів меншою сумою, - це цілком помірний розмір аліментів на утримання дитини.

Дві кімнати - № 304, загальною площею 31,2 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м. та - № 219, загальною площею 19,6 кв.м, житловою площею 15,2 кв.м, у будинку АДРЕСА_4 , були продані на підставі договорів купівлі-продажу від 31 липня 2023 року та 17 серпня 2023 року в зареєстрованому шлюбі до його розірвання і сторони спільно приймали рішення відносно отриманих коштів за продаж кімнат. На час продажу майна питання про розірвання шлюбу не стояло, як і не було будь-яких розмов, а тим більше домовленостей, що відповідач шляхом дарування своєї частки спільної сумісної власності майна позивачці в такий спосіб хоче компенсувати ті майбутні витрати на утримання дитини, які він зобов`язаний здійснювати, а тим більше у разі якщо шлюб буде розірвано та залишено дочку на проживання з матір`ю. Те, як в шлюбі відповідач розпоряджався своїм майном, навіть якщо він подарував його позивачці, абсолютно не впливає на обсяг його обов`язків по відношенню до дочки. Питання майна подружжя та питання фінансового забезпечення дитини батьками це різні речі. Якщо чоловік зробив подарунок дружині (наприклад, подарував частину майна), то в такий спосіб він реалізував своє право особистого розпорядження майном, що не звільняє його від обов`язку брати участь у вихованні та забезпеченні дитини.

Відвідування донькою музичної школи, навчання в театральній майстерні, це системний довготривалий процес, що супроводжується фінансовими витратами, це частина освіти, що сприяє розвитку талантів, інтелекту та комунікативних навичок, соціалізації, впливає на формування особистості. Батьки зобов`язані піклуватися про всебічний розвиток дитини, а не лише покривати її фізіологічні потреби.

На думку позивачки ОСОБА_1 саме такий розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 як 10000 гривень, відповідатиме потребам дитини, зможе забезпечити їй належний фізичний та духовний розвиток, необхідний рівень життя, що декларує ч. 2 ст. 182 СК України, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», буде виправданим та справедливим.

Стороною відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, у якому вказується на те, що відповідач готовий виплачувати дитині аліменти у розмірі, гарантованому державою. Розуміючи, що дитина потребує гармонійного розвитку, відповідач перераховував кошти на відвідування донькою Дитячої музичної школи № 2 імені ОСОБА_6 для гри на фортепіано, навчання в Дитячій театральній майстерні при Франківському національному театрі, перебування у таборі і не відмовляється в подальшому перераховувати кошти на інші потреби дитини. Однак, такі витрати не є складовою частиною аліментів, відносяться до додаткових витрат, тому не можуть враховуватися при визначені розміру аліментів.

Долучений позивачкою до матеріалів справи договір оренди неможе бути доказом у справі, в зв`язку з відсутністю його перекладу. Із долученої копії договору вбачається, що даний договір укладений на термін з 01.02.2023 р. по 31.01.2024 р. Термін дії даного договору закінчений, відтак він не може бути належним доказом у справі. Вартість оренди квартири не враховується при визначені розміру аліментів.

Позивачка заявила, що дохід відповідача перевищує 3000 Євро на місяць, відтак саме на неї покладається обов`язок доведення цього, в іншому випадку це є припущенням. Відповідач не має постійної роботи, тому розмір його місячного доходу мінливий і залежить від того чи наявна у нього робота.

З метою збереження нерухомого майна під час введення військового стану позивачка запропонувала відповідачу переписати на неї все спільно нажите нерухоме майно. Відповідач, керуючись інтересами сім`ї, з цим погодився.

13 липня 2023 року ОСОБА_1 , на підставі Договору купівлі продажу продала нерухоме майно - кімната АДРЕСА_5 громадянину ОСОБА_8 за 333 000 (триста тридять три тисячі) гривень 00 копійок. Кошти від продажу нерухомого майна використала на власні потреби. 17 серпня 2023 року ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі продажу продала нерухоме майно - кімната АДРЕСА_3 громадянці ОСОБА_5 за 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок. Кошти від продажу нерухомого майна використала на власні потреби.

Виходячи з вищенаведеного, відповідач просить відмовити у задоволенні позову про стягнення аліментів в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень та призначити аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, що становить 1 598 гривень.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Просить задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо аліментів у заявленому позивачкою розмірі, покликаючись на обставини, викладені у відзиві. Вказав на доцільність стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, що становить 1 598 гривень.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до наданої копії Свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що у графі «Батьки» зазначено: «Батько ОСОБА_3 », «Мати ОСОБА_1 ».

Сторони 07 травня 2013 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції зареєструвала шлюб з відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис за № 401.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 березня 2024 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , укладений 07 травня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 401, розірваний.

Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений у ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. А відповідно до ч. 3 вказаної статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до п. п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що розмір частки від заробітку (доходу), що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені у ст. 182 СК України.

Матеріали справи містять докази про доходи сторін, їх матеріального стану.

Разом з тим суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб аліменти надавались у розмірі, необхідному для гармонійного розвитку дитини, що передбачає достатній рівень життя, включаючи фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний та соціальний розвиток.

У § 54 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27.11.1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Також суд зважає, що розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Зважаючи на досліджені обставини, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, враховуючи інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача аліментів в користь позивачки, утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 7 900 (сім тисяч дев`ятсот) гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 25 листопада 2024 року, до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини, з урахуванням встановлених обставин, які обов`язкові до врахування відповідно до ст. 182 СК України, не порушить принципу врахування найкращих інтересів дитини, забезпечить справедливий баланс між батьківським обов`язками сторін та не становитиме надмірний тягар для відповідача, що, в свою чергу, є однією з гарантій реальності виконання судового рішення.

Відтак, позов підлягає частковому задоволенню.

Зважаючи, що позивачка при пред`явлені позову була звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 4800 грн.

На підтвердження розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката представником позивача подано до суду копію Договору про надання правничої (правової) допомоги від 19.11.2024 року, укладеного між адвокатом Бойчук Н.В. та ОСОБА_1 ; Акт виконаних робіт від 20.11.2024; платіжну інструкцію про оплату позивачкою адвокату Бойчук Н.В. 4800 грн.

Виходячи з предмету та підстав даного позову, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, обсяг виконаних робіт, виходячи також із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 3790 гривень. Такий розмір витрат, на думку суду, є цілком обґрунтованим та пропорційним до предмету задоволеного позову.

Відповідно до частини п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 206, 247, 258, 259, 268, 259, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 7 900 (сім тисяч дев`ятсот) гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 25 листопада 2024 року, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 3790 (три тисячі сімсот дев`яносто) гривень.

В решті вимог позову відмовити.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини, у межах сплати платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено та підписано 07.03.2025 року.