Провадження №2/522/2577/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року Приморський районний суд м. Одеси:

у складі: головуючої судді Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря Лахматової С.В.,

представника позивача адвоката Ричкова М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Одеське обласне об`єднання шовківництва «Облшовк» про стягнення заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Ричковим Максимом Юрійовичем, до Державного підприємства Одеське обласне об`єднання шовківництва «Облшовк» про стягнення заробітної плати, в якій просить: стягнути державного підприємства Одеське обласне об`єднання шовківництва «Облшовк» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 628076,89 гривень, а також судові витрати в розмірі 20000,00 гривень.

В обґрунтування позову зазначено, що Наказом Фонду Державного майна України № 1348 від 14.08.2020 призначено виконувачем обов`язків директора державного підприємства Одеське обласне об`єднання шовківництва «Облшовк» Дідінчука Андрія Вікторовича, з дати видання цього наказу до прийняття суб`єктом управління Підприємством рішення про звільнення виконувача обов`язків керівника Підприємства у встановленому законом порядку, та встановлено виконувачу обов`язків директора Підприємства посадовий оклад у розмірі двох мінімальних посадових окладів (ставок) працівника основної професії Підприємства. Відповідно до вимог п. 3 даного наказу позивачем, у п`ятиденний термін з дати видання цього наказу надано відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про зміну керівника Підприємства, у встановленому законом порядку, та прийнято справи з управління господарською діяльністю Підприємства, про що складено відповідний акт та письмово повідомлено Фонд державного майна України. Однак, всупереч діючому законодавству відповідачем йому не начислювалась та не сплачувалась заробітна плата за період з 14 серпня 2020 року по день подання даного позову, чим грубо порушили його права на оплату праці. Таким чином загальний розмір заборгованості по заробітній платі становить 628076,89 гривень.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 14 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 9).

У судовому засіданні представник позивача адвокат Ричков М.Ю. позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи судом повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що Наказом Фонду Державного майна України № 1348 від 14.08.2020 призначено виконувачем обов`язків директора державного підприємства Одеське обласне об`єднання шовківництва «Облшовк» () (далі - Підприємство) Дідінчука Андрія Вікторовича з дати видання цього наказу до прийняття суб`єктом управління Підприємством рішення про звільнення виконувача обов`язків керівника Підприємства або призначення керівника Підприємства у встановленому законодавством порядку. Встановлено виконувачу обов`язків директора Підприємства посадовий оклад у розмірі двох мінімальних посадових окладів (ставок) працівника основної професії Підприємства (а.с. 5зв).

14.08.2020 державним підприємством Одеське обласне об`єднання шовківництва «Облшовк» видано наказ № 1 «Про призначення та приступ до виконання обов`язків, на посаді виконуючим обов`язки директора ДП Одеське обласне об`єднання шовківництва «Облшовк». Підстава: наказ Фонду Державного майна України № 1348 від 14.08.2020 (а.с.6).

Як слідує з копії трудової книжки позивач ОСОБА_1 14.08.2020 прийнятий на посаду виконуючим обов`язки директора ДП «Облшовк» відповідно до наказу № 1 від 14.08.2020 (а.с. 6).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами (ст. 94 КЗпП України).

Згідно ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. В умовах спрощеного режиму розмір заробітної плати визначається трудовим договором з урахуванням встановленого законом мінімального рівня оплати праці, а заробітна плата виплачується працівнику у строки, встановлені цією статтею, та визначені трудовим договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується до початку відпустки, якщо інше не передбачено трудовим або колективним договором.

На підтвердження заявлених вимог щодо стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 628076,89 гривень позивачем надано власний розрахунок заборгованості.

Суд не може погодитися з наведеним розрахунком позивача, оскільки не зрозуміло з яких саме документів та доказів, які б підтверджували розмір заробітної плати та суму заборгованості виходив позивач під час проведення такого розрахунку.

Будь-яких доказів, які б вказували на наявність у відповідача перед позивачем заборгованості по заробітній платі, зокрема, розрахункових листів матеріали справи не містять.

Інших доказів на підтвердження своїх позовних вимог з боку позивача суду не надано.

Частиною 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 статті 12Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з положень ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд вважає, що всупереч вказаним вимогам чинного законодавства, з боку позивача не доведено те, що у відповідача перед позивачем дійсно існує зазначена в позовній заяві заборгованість по заробітній платі, та наявність підстав для її стягнення.

Надані позивачем докази жодним чином не доводять, що у відповідача перед позивачем дійсно існує заборгованість по заробітній платі станом на звернення до суду з позовною заявою, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Беручи до уваги викладене вище, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі.

Керуючись ст.ст. 10-13, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства Одеське обласне об`єднання шовківництва «Облшовк» про стягнення заробітної плати, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 11 березня 2025 року.

Суддя Юлія КОВТУН