Провадження № 2/554/431/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

20 лютого 2025 року м.Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Шевська О.І., за участю секретаря судового засідання Рибак Ж.Ю. розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про звільнення майна з-під арешту, -

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Кумечко М.С. звернулася до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким звільнити з - під арешту усе майно належне ОСОБА_3 та припинити обтяження: реєстраційний номер обтяження 30258227, дата реєстрації 12.02.2019 р., підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та заборона на його відчуження № 10805584 від 07.08.2018 р. Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області.

Свої вимоги представник позивача мотивувала тим, що 01 квітня 2024 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було заведено спадкову справу за № 11/2024 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 16.03.2024 року видане Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції), на підставі заяви матері померлого ОСОБА_1 про прийняття спадщини №31 від 01.04.2024 р.

16 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Удовіченко Марини Юріївни з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 7/18 часток квартири , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які за життя належали ОСОБА_3 .

Постановою від 17 вересня 2024 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Удовіченко М.Ю., відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Вказана відмова була мотивована тим, що приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Удовіченко М.Ю. було виявлено наявність арешту на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 - реєстраційний номер обтяження 30258227, дата реєстрації 12.02.2019 р. підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та заборона на його відчуження № 10805584 від 07.08.2018 р. Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області.

17 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтава Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з метою отримання відомостей.

Листом від 02.10.2024 № 115397, за підписом Начальника відділу Олександра Міщаніна, ОСОБА_1 було повідомлено про відсутність підстав для зняття арешту з майна або частини майна боржника ОСОБА_3 . Крім того, у вказаному листі повідомлялося, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 10805584 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3646 виданого 24.01.2007 р. Київським районним судом м. Полтави про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 09.11.2006 р. і до повноліття дитини.

Додатково просять звернути увагу, що в єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відомості про ВП № 10805584 - відсутні.

Враховуючи правові наслідки позову, а також те, що предметом позову є зняття арешту з майна боржника, який помер, накладеного в межах виконавчого провадження під час виконання судового рішення, а також те, що позов про зняття арешту з майна поданий не учасником виконавчого провадження, а законним представником спадкоємця, який позбавлений можливості оформити право власності у порядку спадкування, що вказує на порушення його прав та необхідність їх захисту.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 14.11.2024 року відкрито провадження по справі.

Представником позивача подано заяву, я якій прохали розглядати справу бех їхньої участі.

Відповідач про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву до суду на направив.

Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи положення ч.2 ст.450 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути скаргу у відсутність учасників справи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі письмових матеріалів справи.

Суд, приймаючи до уваги думку учасників справи, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син ОСОБА_1 - ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 16.03.2024 року видане Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції).

Після його смерті відкрилася спадщина, на 7/18 часток квартири АДРЕСА_2 . Спадкоємцем за законом даного майна є Позивач.

Як спадкоємець за законом, після смерті сина, ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Удовіченко М.Ю., приватним нотаріусом заведена спадкова справа № 11/2024 (Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 76434558 від 01.04.2024 року). Інші спадкоємці відсутні (довідка приватного нотаріуса Удовіченко М.Ю. вих. № 85/02-14 від 01.04.2024 року).

Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Удовіченко М.Ю. було виявлено наявність арешту на все нерухоме майно, яке належало ОСОБА_3 - реєстраційний номер обтяження 30258227, дата реєстрації 12.02.2019 р. підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та заборона на його відчуження № 10805584 від 07.08.2018 р. Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області

17 вересня 2024 року позивач звернулася до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтава Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з метою отримання відомостей. Листом від 02.10.2024 № 115397 Київський відділ державної виконавчої служби у м. Полтава Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив про відсутність підстав для зняття арешту з майна або частини майна боржника ОСОБА_3 . Крім того, у вказаному листі повідомлялося, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 10805584 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3646 виданого 24.01.2007 р. Київським районним судом м. Полтави про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 09.11.2006 р. і до повноліття дитини.

Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень відсутня будь-яка інформація про наявність виконавчих проваджень, де боржником був ОСОБА_3 .

Нормами ч. 1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Ч. 1 ст. 319 ЦК України визначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» - арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» - арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно вимог ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

В абз.2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.2 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень проводиться в тому числі на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових права на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Положеннями ст. 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За змістом ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Враховуючи ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У своїй постанові від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду України у чергове наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених у Розділі 29 ЦК України.

Після смерті сина позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину, яка складається зі частини квартири, тобто правові підстави користування позивачем частиною житлової квартири змінились, а не припинились.

З моменту відкриття спадщини позивач як спадкоємець першої черги, який прийняв спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, набув право володіння та право користування спадковим майном і набуде право ним розпорядитися після оформлення спадщини.

Також колегія суддів зазначила, що наявність судового спору щодо спадкового майна не припиняє право позивача як спадкоємця на спадкове майно, а тому не є перешкодою для захисту такого права в судовому порядку до моменту, поки суд не встановить відсутність такого права.

Крім того, Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду України у своїй постанові від 04 жовтня 2023 року у справі № 337/2402/22 зробив висновок, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах. Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду. Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Порушене право спадкоємця на спадкове майно, на яке накладено арешт у виконавчому провадженні, може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття з нього арешту. Відповідачами в такому спорі мають бути особи, в інтересах яких накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм спадковим майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Таким чином, арешт накладений на нерухоме майно порушує на даний час право власності Позивача.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на нерухоме майно, порушується право власності Позивача, унаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а тому право Позивача підлягає судовому захисту у заявлений спосіб шляхом зняття арешту з вищезазначеного майна (квартири за адресою АДРЕСА_3 ).

Керуючись статтями 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 450 Цивільного процесуального Кодексу України, статтями 317, 319, 321, 328, 391, 1216, 1217, 1268 Цивільного кодексу України, Постанова КЦС ВС від 04 жовтня 2023 року в справі № 337/2402/22, Постанова КЦС ВС від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення обтяження - задовольнити.

Припинити обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №30258227, дата реєстрації 12.02.2019 р. підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та заборона на його відчуження № 10805584 від 07.08.2018 р. Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області, на все нерухоме майно яке належить ОСОБА_3 , шляхом скасування арешту.

Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про сторін:

1.Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

2.Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.І. Шевська