Справа № 758/5961/24
Провадження № 2/752/2083/25
РІШЕННЯ

Іменем України

10 березня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши в приміщенні суду в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» (Акціонерне товариство «Сенс Банк»), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ПАТ «Альфа Банк» (Акціонерне товариство «Сенс Банк»), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 12311, вчинений 20 червня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А.; стягнути з ПАТ «Альфа Банк» судовий збір.

У позові вказується, що 23 квітня 2013 між позивачкою ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк» було укладено кредитний договір № 500365522, за умовами якого позивачка отримала кредит в сумі 100 000,00 грн. В подальшому, 07 липня 2013 року укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору. 07 жовтня 2013 року укладено акцепт пропозиції про укладання угоди про надання особистого кредиту № 500984968, за умовами якого продуктом акценту є «Рефінансування беззаставних кредитів».

20 червня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 12311, відповідно до якого у безспірному порядку стягується з позивачки на користь банку заборгованість у розмірі 92 534,64 грн. При вчинені виконавчого листа приватний нотаріус керувався ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу щодо Переліку документів в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662. Київським апеляційним адміністративним судом постановою від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

18 вересня 2023 року заступником начальника Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Лазюк Д.М. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, на підставі якою проводиться утримання із заробітної плати на користь банку.

Вказується, що приватним нотаріусом Чуловським В.А. при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги ст. ст. 88, 87 Закону України «Про нотаріат» та помилково застосовано нечинне положення п.2 постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Позивачка просить позов задовольнити.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 04 червня 2024 року справу для розгляду передано до Голосіївського районного суду міста Києва за підсудністю (а.с. 37, 38).

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 04 червня 2024 року передано заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову для розгляду до Голосіївського районного суду міста Києва (а.с.39)

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 серпня 2024 року головуючою суддею визначено А.В. Слободянюк (а.с.47).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 09 серпня 2024 року відкрито провадження, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. матеріали справи щодо вчинення виконавчого напису від 20 червня 2016 року № 12311 (а.с.48-50).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 09 серпня 2024 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису (а.с. 54-56).

Представник відповідача Стовбун О.Й. (довіреність а.с.81) 17 вересня 2024 року подав пояснення.

Як вбачається з наданого статуту Акціонерного товариства (далі - АТ) «Сенс Банк», затвердженого протоколом № 2/2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 12 серпня 2022 року, АТ «Альфа-Банк» змінив назву АТ «Сенс Банк» п.п.2.1 (а.с.75-80).

У поясненнях вказується, що в матеріалах справи відсутні докази на спростування надання банком нотаріусу документів, визначених чинним законодавством, які необхідні для вчинення виконавчого напису, зокрема, які підтверджують заборгованість позивача по виконанню основного зобов`язання й у межах цієї заборгованості було вчинено напис нотаріуса. Позивачем не спростовано суму боргу за виконавчим написом, не доведено, що позивач має іншим розмір заборгованості. Крім того, чинним законодавством не встановлено чіткого переліку документів, які підтверджують безспірність заборгованості боржника та прострочення виконання зобов`язань. На час вчинення виконавчого напису, 20 червня 2016 року, приватним нотаріусом Чуловським В.А. дотримано норми Закону України «Про нотаріат» та положення постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Сторона відповідача просить відмовити у позові (а.с.67-74).

Треті особи пояснень щодо позову в порядку, передбаченому ст. 181 ЦПК України, не подали.

Розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось, - особи, які беруть участь у справі не викликались.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши надані матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішенні спору, судом встановлено наступне.

Положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, що 23 квітня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 500365522, за яким позичальнику ОСОБА_1 надана сума кредиту у розмірі 100 000,00 грн, дата остаточного повернення кредиту - 24 квітня 2018 року. 08 липня 2013 року між сторонами кредитного договору укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору. 07 жовтня 2013 року укладено акцепт пропозиції про укладання угоди про надання особистого кредиту № 500984968, за умовами якого продуктом акцепту є «Рефінансування беззаставних кредитів» (а.с.7-13).

Як повідомляє позивачка, ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. із заявою про вчинення виконавчого напису, який 20 червня 2016 року вчинив відповідний напис за № 12311, відповідно до якого у безспірному порядку стягнуто з позивачки на користь банку заборгованість у розмірі 92 534,64 грн.

Разом з тим, звертаючись до суду з наведеним позовом, позивачкою не надано суду оспорюваного нею виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. 20 червня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 12311.

За зверненням позивачки, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. листом від 15 квітня 2024 року № 10/01-16 повідомляв про неможливість видати копію виконавчого напису, оскільки відповідно до Акту про вилучення та знищення документів було знищено документи, на підставі яких вчинялись у 2016 року виконавчі написи (а.с. 34).

Постановою від 12 вересня 2016 року заступником начальника Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області Пустельнік Л.П. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 за виконавчим документом - виконавчий напис № 12311, виданий 20 червня 2016 року приватним нотаріусом Чуловським В.А. про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в сумі 92 534,64 грн. (а.с.14).

Постановою у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 12 вересня 2016 року вказаного державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого напису № 12311, виданого 20 червня 2016 року, накладено арешт на майно ОСОБА_1 (а.с.15).

Постановою у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 09 січня 2020 року головним державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Беланом І.В., при примусовому виконанні виконавчого напису № 12311, виданий 20 червня 2016 року, передано виконавчий документ - виконавчий напис № 12311, виданий 20 червня 2016 року приватним нотаріусом Чуловським В.А., Києво-Святошинському районному відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у строк до 09 січня 2020 року (а.с.16).

Постановою у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 14 січня 2020 року головним державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Беланом І.В., при примусовому виконанні виконавчого напису № 12311, виданий 20 червня 2016 року, прийнято виконавче провадження № НОМЕР_1 (а.с.17).

Постановою від 27 липня 2022 року старшим державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Власюком Л.С. внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» 92 534,64 грн (а.с.18).

Постановою від 18 вересня 2023 року заступником начальника Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Лазюком Д.М. при примусову виконанні виконавчого напису № 12311, виданим приватним нотаріусом Чуловським В.А., накладено арешт на грошові кошти, що належить ОСОБА_1 (а.с.21).

Постановою від 18 вересня 2023 року заступником начальника Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Лазюком Д.М. при примусову виконанні виконавчого напису № 12311, виданим приватним нотаріусом Чуловським В.А., внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження - зазначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.22).

Постановою від 18 вересня 2023 року заступником начальника Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Лазюком Д.М. при примусову виконанні виконавчого напису № 12311, виданим приватним нотаріусом Чуловським В.А., звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 (а.с.23).

На виконання ухвали суду від 09 серпня 2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. листом від 30 січня 2025 року № 10/01-16 повідомлено про складання Акту про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду. Повідомлено, що приватний нотаріус Кравець О.О. діє від імені приватного нотаріуса Чуловського В.А. згідно договору про заміщення, укладеного 10 липня 2024 року та наказу № 699/6 від 11 липня 2024 року (а.с.84).

Протоколом № 4 засідання експертної комісії Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23 січня 2020 року, щодо складання описів тимчасового зберігання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округи Чуловського В.А. за 2010-2016 роки погоджено акт № 2 від 20 січня 2020 року про вилучення та знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округи Чуловського В.А. (а.с.85,86).

Відповідно до акту № 2, затвердженого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округи Чуловського В.А., погодженого протоколом засідання експертної комісії від 23 січня 2020 року, знищено копії виконавчих написів та документів (п. 9) на підставі яких вони вчинені, за період з 10 січня по 28 січня 2016 року (а.с.87-89).

У позовній заяві, як на підставі визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивачка посилається, що судовим рішенням було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року.

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребуванні від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів, затверджених встановлюється Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року.

Так, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 лютого 2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме:

пункт 1. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу»,

пункт 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.».

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 у справі № 826/20084/14 була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23, а оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 07 вересня 2018 року, тобто після набрання законної судовим рішенням сили.

Крім того, як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, та в постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, «оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса».

На теперішній час редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Оспорюваний, виконавчий напис приватного нотаріуса, як стверджує позивач, вчинено 20 червня 2016 року, тобто до набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року.

На момент вчинення оспорюваного виконавчого напису - 12 вересня 2016 року, норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів у безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була діючою, її не було скасовано.

Отже, з 22 лютого 2017 року нотаріуси України не мають права вчиняти виконавчі написи щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами, які не посвідчені нотаріально.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, основною засадою цивільного судочинства є принцип його диспозитивності, відповідно до якого учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

На підтвердження своєї позиції позивач до матеріалів справи не долучив копію оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса. Суд задовольнив клопотання позивача та витребував у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. матеріали справи щодо вчинення виконавчого напису від 20 червня 2016 року № 12311. Однак, як було вказано вище, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. листом від 30 січня 2025 року № 10/01-16 повідомила про неможливість надання відповідних матеріалів у зв`язку із знищенням виконавчих написів та документів, на підставі яких вони вчинені у період 10 січня - 28 грудня 2016 року.

Отже, судом за вмотивованим клопотанням позивача вживались заходи щодо отримання копії оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, які виявились безрезультатними.

Позивач у свою чергу, інших клопотань про витребування доказів не заявляла, при тому, що виконавчий напис нотаріуса відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом, який надається стягувачем виконавцю для відкриття виконавчого провадження, та боржник, яким є позивач у справі, має право ознайомлюватись із матеріалами виконавчого провадження та робити з нього копії.

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням наведених вище цивільних процесуальних норм, суд зазначає, що саме на ОСОБА_1 , як позивача у справі та особу, яка стверджує про порушення відповідачем її прав, покладено обов`язок довести ті обставини, на яку вона посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Проте, суду не надано будь-яких належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Зокрема, у даному випадку суд позбавлений можливості встановити на підставі яких документів відбулось стягнення в безспірному порядку за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса від 20 червня 2016 року.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17.

Стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів щодо заявлених вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а відтак суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові, судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у позові, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 264 ЦПК України слід скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 09 серпня 2024 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст..12, 76,81,89,141,263-265,279, 354,355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» (Акціонерне товариство «Сенс Банк»), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - залишити задоволення.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Голосіївського районного міста Києва від 09 серпня 2024 року у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрованого у реєстрі за № 12311 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» (Акціонерне товариство «Сенс Банк») заборгованості в сумі 92 534,64 грн у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, відкритому заступником начальника Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пустільник Л.П.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 10 березня 2025 року.

Суддя А.В. Слободянюк