УХВАЛА

05 березня 2025 року м. Кропивницький

справа № 2-86/2009

провадження № 22-ц/4809/440/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Чельник О. І.,

за участі секретаря Бойко В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Криниченська сільська рада,

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Щербаня Віктора Сергійовича, який представляє інтереси ОСОБА_2 , на рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2009 року у складі судді Заїки М. І. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В березні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Криниченської сільської ради та просив:

-встановити факт прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_3 , а саме земельної ділянки площею 8,53 га в межах згідно з планом, що розташована на території Криниченської сільської ради, про що свідчить Державний акт на право приватної власності на землю серії Р-2 № 464316, виданий 02 серпня 2002 року Устинівською районною державною адіміністарцією;

-визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 8,53 га в межах згідно з планом, що розташована на території Криниченської сільської ради, про що свідчить Державний акт на право приватної власності на землю серії Р-2 № 464316, виданий 02 серпня 2002 року Устинівською районною державною адіміністарцією.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 11.12.2006, яка проживала з 12.09.2006 по 10.12.2006 по АДРЕСА_1 .

Після смерті матері ОСОБА_1 як син прийняв спадщину, до якої входить земельна ділянка площею 8,53 га в межах згідно з планом, що розташована на території Криниченської сільської ради, про що свідчить Державний акт на право приватної власності на землю серії Р-2 № 464316, виданий 02 серпня 2002 року Устинівською районною державною адіміністарцією.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки площею 8,53 га розташованої на території Криничненської сільської ради, Устинівського району Кіровоградської області, зареєстрованою в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за кадастровий № 464316 Р - 2, яка залишилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 - ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 8,53 га розташованої на території Криничненської сільської ради, Устинівського району Кіровоградської області, зареєстрованою в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за кадастровим № 464316 Р-2.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , проте, відсутність державного акта позбавляє його можливості нотаріально оформити спадщину.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скаргі адвокат Щербань В. С., який представляє інтереси ОСОБА_2 , просить скасувати рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2009 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково:

-встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини у вигляді частини земельної ділянки площею 8,53, розташованої на території Криниченської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, зареєстрованої згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р-2 № 464316, кадастровий номер :02:000:0392, яка залишилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ;

-визнати за ОСОБА_1 право власності на частину земельної ділянки площею 8,53 га, розташованої на території Криниченської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, зареєстрованої згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р-2 № 464316, кадастровий номер :02:000:0392;

-в задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в оскаржуваному рішенні розглядалось питання про визнання права власності в порядку спадкування за матір`ю скаржника ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як один із спадкоємців, ОСОБА_2 мав би бути залучений до розгляду справи, проте, суд першої інстанції вирішив питання щодо спадкування майна, яке скаржник також міг успадкувати.

На момент смерті ОСОБА_3 . ОСОБА_2 не знав про існування у неї майна, яке б підлягало спадкуванню, а після того як дізнався, звернувся до приватного нотаріуса Кропивницького районного територіального округу Кіровоградської області Трутня О. Я. та йому було відмовлено через пропуск строку для прийняття спадщини.

ОСОБА_2 вважає, що оскільки він не знав про наявність у своєї матері земельної ділянки, а між місцем знаходження спадкового майна є досить велика відстань, то існують поважні причини пропуску для прийняття спадщини.

Відзиви на апеляційну скаргу

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити ОСОБА_2 в поновленні строку для подання апеляційної скарги на рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2009 року, залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відзивів на апеляційну скаргу від Криниченської сільської ради не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду, проведеного в режимі відеоконференції, представник ОСОБА_2 адвокат Щербань В. С., підтримав доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Представник Криниченської сільської ради в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки, відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглянути справу без участі осіб, що не з`явились, що відповідає положенням статті 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційне провадження у справі підлягає закриттю, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , після смерті якої залишилася спадщина у вигляді земельної частки (паю) на території Криничненської сільської ради, площею 8,53 га згідно Державного акту, який був загублений та вважався недійсним.

На момент смерті позивач проживав з померлою в одному будинку і вважається таким, що прийняв спадщину.

При зверненні до нотаріальної контори про прийняття спадщини ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва в звязку з відсутністю оригіналу Державного акта про право приватної власності на землю.

Позиція апеляційного суду

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суд з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини першої цієї статті).

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Подібна норма міститься у частині першій статті 17 ЦПК України.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 у справі щодо офіційного тлумачення положень пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України, частини другої статті 383 Кримінально-процесуального кодексу України зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини та громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано положеннями глав 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, і які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють, обмежують, або припиняють права або обов`язки цих осіб.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

ЦПК України передбачено необхідність з`ясування апеляційним судом питання про те, чи вирішено оскаржуваним рішенням місцевого суду питання про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не брала участі у справі.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або у судовому рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки такої особи.

В такому випадку, рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 15 травня 2020 року у справі № 904/897/19.

Відповідно до ч. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ч. 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1264 ЦК України).

Відповідно до ч. ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно копії свідотцва про смерть серії НОМЕР_1 від 11 грудня 2006 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 4).

Копією державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 № 464316 підтверджується, що ОСОБА_3 належала земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0392 загальною площею 8,53 га, розташована на території Криниченської сільської ради (а. с. 7).

Згідно копії свідотцва про народження серії НОМЕР_2 від 13 серпня 2024 року та копії свідоцва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 01 червня 1974 року ОСОБА_4 є сином ОСОБА_3 (а. с. 29, 31).

Постановою приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Трутня О. Я. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.11.2024 № 326-02-31 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для веденнея сільськогосподарського виробництва, площею 8,5257 га, кадастровий номер :02:000:0392, що розташована на території Устинівської територіальної громади Кропивницького району Кіровоградської області (а. с. 37).

Постанови мотивована тим, що спадкоємцем не надано доказів прийняття спадщини у строк, визначений ст. 1270 ЦК України, та правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 , як особа яка не брала участі у розгляді справи, вказує на те, що він як один із спадкоємців мав би бути залучений до розгляду справи, проте, суд першої інстанції без його участі вирішив питання щодо спадкування майна, яке скаржник також міг успадкувати.

У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування (див., зокрема, постанову Верховного Суду ускладі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 жовтня 2021 року в справі № 234/17030/18 (провадження № 61-12859св21), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2023 року в справі № 199/1204/21 (провадження № 61-4074св23)).

Даних про те, що ОСОБА_2 у встановлений законодавством строк звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, або, що він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 матеріали справи на містять.

З аналізу викладеного вбачається, що на момент звернення ОСОБА_1 до суду із позовом та ухвалення оскаржуваного рішення, ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не прийняв спадщину, а тому відсутні підстави вважати, що під час ухвалення рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2009 року вирішувалось питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка подала апеляційну скаргу.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2009 року було вирішенно питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

З огляду на те, що оскаржуваним рішенням суду питання про права та обов`язки особи, яка подала апеляційну скаргу, не вирішувалися, суд дійшов висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Щербаня В. С., який представляє інтереси ОСОБА_2 , на рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Криничненської сільської ради про прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку необхідно закрити.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Щербаня Віктора Сергійовича, який представляє інтереси ОСОБА_2 , на рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Криничненської сільської ради про прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку, закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 07.03.2025.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник