Дата документу 10.03.2025 Справа № 334/8710/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/8710/24 Головуючий у 1-й інстанції: Ісаков Д.О.
Провадження № 22-ц/807/435/25 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Кухар С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Ємець Артема Юрійовича на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивуючи свої вимоги тим, що 21 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі по тексту ТОВ «Укр Креит Фінанс») і ОСОБА_1 , за допомогою Веб-сайту https://creditkasa.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії N 1368-4177. Договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С 0757, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.

Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 7500 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 30 днів; промо-ставка-1,75% в день; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 2,50 % в день.

Тому, без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на вебсайт кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачу.

Позивач, через партнера АТ КБ «ПриватБанк», з яким укладено договір №4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору №4010 від 02 грудня 2019 року на карту отримувача - відповідача, чим виконав свої зобов`язання за Договором.

Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти Відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

Додатковою угодою № 1 від 24 березня 2024 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1368-4177 від 21 березня 2024 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1000,00 гривень.

Додатковою угодою № 2 від 28 березня 2024 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1368-4177 від 21 березня 2024 року кедитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1000,00 гривень.

Додатковою угодою № 3 від 31 березня 2024 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1368-4177 від 21 березня 2024 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1200,00 гривень.

Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов Кредитного договору. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до ліцензії виданої ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Отже, позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Позивач здійснює нарахування по процентах за користування кредитом в строк договору, що погоджений між сторонами та не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов кредиту.

Станом на 08 серпня 2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 45 090,00 грн, прострочена заборгованість за кредитом 10 000,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 34 390,00 грн.

Кредитодавець відповідно до умов Кредитного договору направив позичальнику вимогу про усунення порушень умов Кредитного договору №1368-4177 від 21 березня 2024 року щодо сплати процентів, однак дана вимога була проігнорована позичальником, порушення не усунуто.

За наведеного ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просив стягнути з ОСОБА_1 загальну суму заборгованості Кредитним договором №1368-4177 від 21 березня 2024 року в розмірі 45 090, 00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 10 700, 00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 34 390, 00 грн, а також судові витрати по справі у вигляді сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 422, 40 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 21 березня 2024 року №1368-4177 у розмірі 45 090, 00 гривень.

Стягнуои з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422, 40 гривень.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням представник ОСОБА_1 - адвокат Ємець Артем Юрійович подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2024 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував, що ні договір, ані правила надання грошових коштів не підписані відповідачем, позивачем не доведено факт надання відповідачу кредиту в сумі, зазначеній в позовній заяві. За наявними в матеріалах справи доказами неможливо ідентифікувати належність електронного платіжного засобу відповідачу, оскільки повної інформації щодо номеру банківської карти або ж номеру банківського рахунку відповідача матеріали справи не містять. В матеріалах справи відсутні докази перерахування грошових коштів на рахунок відповідача. Вказує на те, що розрахунок заборгованості, на які посилається позивач не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які зазначені в позові, а отже не є належним доказом існування боргу. Крім цього вважає, що розрахунок заборгованості не є достатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки він є внутрішнім документом установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти, на який строк та правильність нарахування відсотків позивачем.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Укр Кредит Фінанс» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2025 року це 90 840 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028, 00 грн (3 028, 00 грн Х 30 = 90 840 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.п.1,2 ч. 1, ч.2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема: малозначні справи, що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Встановлено, що ціна позову в даній справі становить 45 090, 00 грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зазначена справа відповідно до п. п.1 , 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України може розглядатися в порядку спрощеного провадження, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, не належить до виключень із цієї категорії відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю доповідача в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання за кредитним договором N 1368-4177 від 21 березня 2024 року не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, внаслідок чого станом на 08 серпня 2024 року виникла заборгованість у сумі 45 090, 00 грн. Відповідачем не спростовано факт укладення зазначеного кредитного договору та наявність простроченої заборгованості за кредитом.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 21 березня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії N 1368-4177. Договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С 0757 (а.с.17-34).

Відповідно до п. 2.1., 2.2. укладеного між сторонами договору кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів (далі кредит) позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Тип кредиту кредитна лінія.

Загальний розмір наданого кредиту становить: 7500,00 грн (п. 4.1. договору).

Згідно п. 4.10. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: - стандартна процентна ставка 2,50 % за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/ або пільговою процентною ставкою).

Відповідно до п. 4.12. договору строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 14 січня 2025 року. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Продовження строку кредитування в односторонньому порядку Кредитодавцем або Позичальником не допускається.

Відповідно до п.4.14 договору, орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення цього Договору (за весь Строк кредитування) складає: 63 750, 00 грн та включає в себе: суму Кредиту та проценти за користування Кредитом.

Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 09 серпня 2024 року: за допомогою системи LIQPAY на платіжну картку НОМЕР_1 за договором N 1368-2712 від 21 березня 2024 року здійснено платежі: № від 21 березня 2024 року на суму 7500 грн, № від 24 березня 2024 року на суму 1000,00 грн, № від 28 березня 2024 року на суму 1000,00 грн, від 31 березня 2024 року на суму 1200,00 грн, а всього на суму 10 700, 00 грн (а.с.56-60, 78).

Додатковою угодою № 1 від 24 березня 2024 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1368-4177 від 21 березня 2024 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1000,00 гривень.

Додатковою угодою № 2 від 28 березня 2024 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1368-4177 від 21 березня 2024 року кедитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1000,00 гривень.

Додатковою угодою № 3 від 31 березня 2024 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1368-4177 від 21 березня 2024 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1200,00 гривень.

Вказана додаткова угода також підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 08 серпня 2024 року загальна заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем становить: 45 090, 00 грн, що складається з заборгованості за кредитом 10 700, 00 грн; заборгованості по процентах 34 390, 00 грн (а.с.79-81).

Позивачем, 23 серпня 2024 року вих. №1368-4177/в, на адресу відповідача зазначену у договорі, було направлено вимогу про сплату заборгованості у розмірі 45090,00 гривень, яка виникла за кредитним договором №1368-4177 від 21 березня 2024 року. Дана вимога направлена ТОВ «Укр Кредит Фінанс» рекомендованими поштовим повідомленням на адресу зазначену ОСОБА_1 у кредитному договорі, а саме: АДРЕСА_1 (а.с.83-84).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором, тому заборгованість, нарахована відповідно до умов договору, підлягає стягненню з нього на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду і недоведеність виконання зобов`язання кредиторами є безпідставними.

Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

У ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із наведеного слідує, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті205,207 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі N 524/5556/19.

Як вбачається із матеріалів справи, 21 березня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір відкриття кредитної лінії N 1368-4177, у формі електронного документу, який було підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) номер пароля С0757 (а.с.17-34).

Разом з договором про відкриття кредитної лінії N 1368-4177 від 21 березня 2024 року відповідачем було підписано шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором С0757, паспорт споживчого кредиту та Правила відкриття кредитної лінії (а.с.35-53).

З досліджених судом доказів встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та ОСОБА_1 підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), то без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі N 132/1006/19 (провадження N 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі N 234/7160/20 (провадження N 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі N 234/8084/20 (провадження N 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі N 757/40395/20 (провадження N 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі N 234/7298/20 (провадження N 61-2902св21).

Отже, із наведеного слідує, що відповідачка уклала із ТОВ «Укр Кредит Фінанс» електронний договір та підписала такий у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором С0757), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Також колегія суддів зазначає, що умови укладеного між сторонами кредитного договору відповідачем у судовому порядку не оспорювались.

У вищевказаному договорі наявна інформація про умови кредитування, зокрема порядок та умови надання кредиту, періодичність внесків, строк дії договору, процентна ставка за користування кредитом та порядок повернення кредиту.

Умови Договору про відкриття кредитної лінії N 1368-4177 від 21 березня 2024 року є чіткими та зрозумілими, що виключає можливість їх неоднозначного трактування сторонами.

Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію".

Відтак колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що кредитний договір між сторонами є укладеним та позичальник ознайомлений з його умовами.

Таким чином, апеляційний суд вважає безпідставними та відхиляє доводи апеляційної скарги, в яких відповідачем заперечується факт підписання та ознайомлення його з умовами кредитування.

З аналогічних підстав колегія суддів відхиляє доводи апелянта відсутність підпису відповідача на Правилах відкриття кредитної лінії, які також підписані електронним підписом відповідачки - одноразовим ідентифікатором С0757.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Невід`ємною частиною укладеного Договору є додатки: правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредиті), паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів за договором) відповідно до методики національного банку України.

Також, додатковою угодою № 1 від 24 березня 2024 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1368-4177 від 21 березня 2024 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1000,00 гривень (а.с.61 зворот-62,а.с.62 зворот-64).

Вказана додаткова угода також підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором (С8325).

Також, додатковою угодою № 2 від 28 березня 2024 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1368-4177 від 21 березня 2024 року кедитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1000,00 гривень (а.с.66-70.

Вказана додаткова угода також підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором (А1422).

Також, додатковою угодою № 3 від 31 березня 2024 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1368-4177 від 21 березня 2024 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1200,00 гривень (а.с.72-76).

Вказана додаткова угода також підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором (А5114).

Відповідно до умов Кредитного договору, Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 7500 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період* - 14 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; промо-ставка 1,75 %, стандартна % ставка 2,50 % в день.

Згідно 4.7 кредитного договору N 1368-4177 від 21 березня 2024 року плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користуванням кредитом - фіксована. Процентна ставка за користуванням кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак Позичальнику на умовах, вказаних у даному договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за пільговою та/ або зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності.

Відповідно до п. 4.8 кредитного договору N 1368-4177 від 21 березня 2024 року базовий період складає 14 (чотирнадцять цілих, нуль сотих) календарних днів. Перебіг першого Базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду, крім наступного випадку: якщо позичальник у поточному базовому періоді має заборгованість зі сплати процентів і здійснив повне погашення цієї заборгованості, в дату погашення вказаної заборгованості перебіг поточного базового періоду припиняється достроково та з наступного календарного дня починається перебіг наступного базового періоду. Перебіг останнього Базового періоду закінчується в останній день строку дії цього Договору.

Пунктом 1.1 кредитного Договору передбачено, що базовий період- проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом. Кількість днів у базовому періоді вказана у розділі 4 цього Договору і визначена сторонами на підставі пропозиції кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання кредиту через веб-сайт кредитодавця.

Проценти за користування кредитом - грошові кошти, які згідно договору позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю за користування кредитом. Нарахування процентів здійснюється за процентними ставками, що визначені у договорі

Згідно п. 4.10 кредитного договору N 1368-4177 від 21 березня 2024 року нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою ставкою).

Згідно п. 4.14 кредитного договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає: 63 750, 00 грн та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту) якщо п. 4.10 договору передбачає сплату комісії) та проценти за користування кредитом.

Відповідно до п 4.12 кредитного договору строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 14 січня 2025 року. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Кредитний договір з сторони ОСОБА_1 було підписано без жодних зауважень до нього, в зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що сторонами в належній формі було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору.

Виконання ТОВ «Укр Кредит Фінанс» обов`язку щодо надання грошових коштів підтверджується довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (а.с.78), відповідно до якої ОСОБА_1 за допомогою системи LIQPAY на платіжну картку НОМЕР_1 за договором N 1368-2712 від 21 березня 2024 року було здійснено перерахування коштів: № від 21 березня 2024 року на суму 7500 грн, № від 24 березня 2024 року на суму 1000,00 грн, № від 28 березня 2024 року на суму 1000,00 грн, від 31 березня 2024 року на суму 1200,00 грн, а всього на суму 10 700, 00 грн (а.с.78). Факт перерахування вказаних коштів кредитодавцем ОСОБА_1 за договором про відкриття кредитної лінії N 1368-2712 від 21 березня 2024 року у сумі 10 700 грн за допомогою системи LIQPAY на платіжну картку НОМЕР_1 також підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 09 серпня 2024 року (а.с.56-60,78).

Доказів того, що банківська картка з номером НОМЕР_1 зазначена у кредитному договорі N 1368-2712 від 21 березня 2024 року не належить ОСОБА_1 та на неї не було перераховано кредитні кошти за договором, стороною відповідача не надано.

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до ліцензії виданої ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Таким чином, позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Оскільки, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, відповідно надати будь-який первинний бухгалтерський документ по рахунку ОСОБА_1 в тому числі виписки по рахунку (рух коштів по рахунку) для позивача є неможливим.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять в собі жодного доказу, який би підтвердив надання відповідачу електронного підпису з одноразовим ідентифікатором С0757, що унеможливлює встановлення дійсності погодження відповідачем актуальних умов споживчого кредитування, розміру процентної ставки, тощо, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, оскільки в матеріалах справи міститься Моніторинг дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі, згідно якого вбачається, що вхід до особистого кабінету та створення заявки відбулося з посилання на номер телефону та електронну пошту, належні відповідачу. Належність номеру телефону відповідачу підтверджується також і зазначенням даного номеру у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі.

Отже, із наведеного слідує, що кредитні кошти позичальнику надавалися згідно умов укладеного договору про відкриття кредитної лінії N 1368-2712 від 21 березня 2024 року, зобов`язання відповідачем належним чином виконані не були, тому існує заборгованість яка згідно розрахунку становить 45 090,00 грн, з яких: 10 700, 00 грн прострочена заборгованість за тілом кредиту, 34 390, 00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, і яка стороною відповідача не спростована.

Вказаний розрахунок відповідає вимогам Закону, є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, з нього вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих не погашених відсотків ОСОБА_1 .. Відповідно до вказаного розрахунку штраф та комісія стосовно ОСОБА_1 не нараховувались.

Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості також вбачається, що:

- у період з 21 березня 2024 року по 19 квітня 2024 року (включно) проценти за користування кредитними коштами нараховувались за Про-ставкою, яка становить 1,75 % за кожен день користування Кредитом протягом перших 30 календарних днів першого Базового періоду, яка надається Кредитодавцем виключно як знижки на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника спробувати скористатися послугами Кредитодавця. 24 березня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до договору №1, відповідно до умов якої відповідачу було надано додаткові грошові кошти у Кредит за Договором у сумі 1000 грн. Таким чином, станом на 24 березня 2024 року основна сума боргу збільшилась до 8500 грн. 28 березня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до договору №2, відповідно до умов якої відповідачу було надано додаткові грошові кошти у Кредит за Договором у сумі 1000 грн. Таким чином, станом на 28 березня 2024 року основна сума боргу збільшилась до 9500 грн. 30 березня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до договору №3, відповідно до умов якої відповідачу було надано додаткові грошові кошти у Кредит за Договором у сумі 1200 грн. Таким чином, станом на 30 березня 2024 року основна сума боргу збільшилась до 10700 грн;

-у період з 20 квітня 2024 року по 06 серпня 2024 року (включно) нарахування процентів відбувалось за Зниженою процентною ставкою у розмірі 2,50%.

Відповідно до умов Договору у разі прострочення позичальником с плати процентів за видачу Кредиту за користування Кредитом на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати закінчення строку кредитування.

Кредитодавець відповідно до умов Кредитного договору 23 серпня 2024 року за вих. №1368-4177/в направив позичальнику вимогу про усунення порушень умов Кредитного договору №1368-4177 від 21 березня 2024 року щодо погашення заборгованості, однак дана вимога була проігнорована позичальником, порушення не усунуто (а.с.83). Дана вимога була направлена ОСОБА_1 на адресу зазначену ним у договорі, а саме: АДРЕСА_2 , з підтверджується списком №20111-03-27-22 згрупованих поштових повідомлень рекомендованих листів з повідомленням (а.с.84).

Отже, позивач законно нарахував проценти за користування кредитом (згідно п. 4.10 та 10.1 кредитного договору) протягом строку договору, що визначені в п. 4.12 кредитного договору.

Також, необхідно зазначити, що у постанові від 28 березня 2018 року по справі 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тобто, Позивачем дотримано вимоги, зокрема ст. 1048, 1056-1 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, що була надана (проінформована, доведена до відома) Відповідачу.

Позивачем дотримано нових правил роботи банків та небанківських фінансових установ, зокрема тих, що надають послуги з кредитування, викладених у Законі України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», де зазначено, що «у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення».

Важливо зауважити, що нові правила не передбачають скасування відсотків за користування кредитними коштами згідно договору. Таке нарахування є правомірним з боку Кредитора.

Пунктом 8.4. Договору передбачено, що У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит Кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь Кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

У зв`язку з вищенаведеним, позивач ніяких штрафних санкцій Відповідачу за прострочення виконання грошового зобов`язання в тому числі неустойки за договором не відбувалось.

Також, слід зазначити, в розділі 8 Кредитного договору передбачена відповідальність Позичальника за неналежне виконання Кредитного договору, однак Позивач не нараховував Відповідачу жодних процентів, пеню, штраф, неустойки абоінших платежів за неналежне виконання умов Кредитного договору.

Так, згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (міститься в матеріалах справи) вбачається, що Товариством не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору, а нарахування відсотків відбувалось у відповідності до умов Договору та строку кредитування.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведення позивачем порушення позичальником умов кредитного договору, у зв`язку із чим обгрунтовано стягнув із відповідача на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії N 1368-4177 від 21 березня 2024 року у загальному розмірі 45 090, 00 грн.

Окрім цього, безпідставними є посилання заявника апеляційної скарги на відповідну судову практику Верховного Суду, оскільки висновки у зазначених справах, і у справі, яка переглядається, як і встановлені фактичні обставини, є різними, у кожній із цих справ суди виходили з конкретних обставин та доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Посилання заявника щодо неналежності доказів, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, то Законом України від 03 листопада 2016 року №1724-VIII, який набув чинності з 03 січня 2017 року, з визначення поняття первинного документа, наведеного в ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», було виключено слова «та підтверджують її здійснення». Отже первинними документами саме з метою доказування в судових спорах можна вважати будь-який документ, що підтверджує реальність здійснення господарської операції, хоча він таким може й не бути в пору мінні бухгалтерського обліку. На підтвердження цього в матеріалах справи містяться такі документи: довідка про перерахування суми кредиту №1368-4177 від 21 березня 2024 року, довідка АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та розрахунок заборгованості за договором №1368-4177 від 21 березня 2024 року, станом на 08 серпня 2024 року.

Інші доводи, наведені заявником в апеляційній скарзі, суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст.367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Ємець Артема Юрійовича залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови,лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 10 березня 2025 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя
Подліянова Г.С. Гончар М.С. Кухар С.В.