ПОСТАНОВА

Іменем України

04 березня 2025 року м. Кропивницький

справа № 401/2094/24

провадження № 22-ц/4809/421/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Чельник О. І.,

за участі секретаря Бойко В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Світловодська міська рада,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2024 року у складі судді Волошиної Н. Л. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви

В липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Світловодської міської ради та просила визнати за нею право власності на житлову кімнату за номером АДРЕСА_1 .

Позовна заява мотивована тим, що мати позивачки ОСОБА_2 , будучи працівником ВАТ «Олімп», отримала житлову кімнату АДРЕСА_1 .

За вказаною адресою з 30 червня 1998 року зареєстрована ОСОБА_1 , яка і на даний час одноосібно користується даною житловою кімнатою гуртожитку як наймач.

08 листопада 2005 року між позивачем як наймачем і КП «Добробут», яке обслуговувало вказаний гуртожиток, був укладений договір про надання житлово-комунальних послуг.

Рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради від 11 березня 2024 року особовий рахунок на дану житлову кімнату був переоформлений з матері позивача на ОСОБА_1 безпосередньо.

З метою приватизації вказаної житлової кімнати гуртожитку позивач звернулася до виконавчого комітету Світловодської міської ради з відповідною заявою, на що отримала письмове повідомлення начальника Світловодського КМБТІ про те, що між КМБТІ та виконавчим комітетом укладено договір на виконання робіт по підготовці та оформленню документів про передачу у власність громадян житлових приміщень. При цьому ОСОБА_1 повідомили, що КМБТІ не може прийняти заяву на оформлення документів по передачі (приватизації) у приватну власність даної житлової кімнати у зв`язку з відсутністю в переліку наданих нею документів довідки про місце реєстрації в період з січня 1993 по 1996 роки (невикористання житлового чеку).

Оскільки за наявних в позивача документів вбачається, що остання користується спірною житловою кімнатою на законних підставах, але підтвердити факт реєстрації з січня 1993 року по 1996 рік не взмозі, ОСОБА_1 звернулась до суду з відповідним позовом до суду.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Світловодської міської ради про визнання права власності на житлове приміщення відмовлено.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1 , віднесено на її рахунок.

Рішення суду мотивовано тим, що нормами чинного законодавства визначена певна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян, яка здійснюється лише визначеними на те органами, і лише вони визначають питання чи має громадянин права на приватизацію згідно наданого пакету документів.

Відносно ОСОБА_1 таке рішення органами приватизації не приймалось, визначена законодавством процедура щодо підтвердження у неї права на приватизацію житла не дотримана, відтак за таких обставин суд не вправі переймати на себе функції органу приватизації в питанні передачі у власність позивачки кімнати у гуртожитку, на приватизацію якої вона претендує.

Фактично, як вбачається зі змісту позову, ОСОБА_1 не погоджується з рішенням уповноваженого органу щодо відмови у прийнятті у неї до розгляду пакету документів для розгляду питання про передачу їй у власність в порядку приватизації кімнати гуртожитку, відтак, з огляду на характер спірних правовідносин, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на таке нерухоме майно не є належним способом захисту прав.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на законні права позивача щодо визнання права власності на житлове приміщення в порядку приватизації, які були порушені Світловодською міською радою, між якою в особі її виконавчого комітету укладений договір зі Світловодським КМБТ щодо підготовки відповідних документів, у прийнятті яких позивачу було офіційно відмовлено.

Оскільки Світловодське КМБТІ, з яким укладений договір виконавчим комітетом Світловодської міської ради щодо підготовки документів на приватизацію житла, відмовляє у прийнятті вказаних документів, а виконавчий комітет Світловодської міської ради не може прийняти рішення без цих документів, ОСОБА_1 вважає, що цей спір підлягає вирішенню в судовому порядку.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду, проведеного в режимі відеоконференції, представник позивача адвокат Татарчук О. В. підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник Світловодської міської ради в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа.

Від Світловодської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, що не з`явились, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернулась до Світловодської міської ради із заявою щодо приватизації житлової кімнати житлової кімнати АДРЕСА_2 .

Листом від 03 червня 2024 року № 84 начальник Світловодського КМБТІ В. Калатур проінформувала ОСОБА_1 про те, що між Світловодським КМБТІ та виконкомом Світловодської міської ради 02 січня 2019 року було укладено договір на виконання робіт СКМБТІ по підготовці та оформленню документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах.

На підставі п. 1.1 даного договору, БТІ бере на себе підготовку та оформлення документів згідно із «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово комунального господарства України від 16 грудня 2019 року № 396.

П. 18 даного Положення визначено перелік документів, що подаються громадянином до органу приватизації.

Оскільки позивачем не було надано довідку про місце реєстрації в період з січня 1993 по 1996 рік (невикористання житлового чеку), їй було відмовлено у прийнятті заяви на оформлення документів по передачі (приватизації) в приватну власність житлової кімнати АДРЕСА_2 .

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Розглядаючи спір, суд повинен з`ясувати усі обставини справи відповідно до обґрунтування позову, зміст позовних вимог та зв`язок між обґрунтуванням, вимогою та вибраним способом захисту.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частинами третьою, п`ятою статті 9 Житлового кодексу Української РСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» регулює правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло або шляхом приватизації житла у гуртожитку (у випадках, передбачених цим Законом), або шляхом отримання соціального житла (відповідно до цього Закону та Закону України «Про житловий фонд соціального призначення»), або шляхом самостійного (на власний розсуд, за власні чи залучені кошти) вирішення свого (своєї сім`ї) житлового питання (відповідно до цивільного законодавства України).

Відповідно до частин першої, другої статті 4 ЗаконуУкраїни «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради.

Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Мешканці гуртожитку, які на правових підставах, визначених цим Законом, проживають у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону (державної форми власності, а також у гуртожитках, включених до статутних капіталів товариств, у тому числі тих, що в подальшому були передані до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб), набувають право на приватизацію жилих приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади згідно з цим Законом та Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Частиною п`ятою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз.

До об`єктів приватизації, належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму (частина перша статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Відповідно до частини десятої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених законом, а саме пунктом 2 статті 2 цього Закону, в якому вказано, що не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» і Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджене наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, встановлюють порядок передання квартир у приватну власність, згідно з яким наймач та члени його сім`ї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобов`язаний у місячний термін із дня одержання заяви прийняти рішення про передання житла у власність, після чого оформити відповідне свідоцтво.

Пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян передбачено список документів, які подає особа до органів приватизації, з-поміж яких, зокрема, копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку.

Таким чином, норми вищевказаних нормативних актів передбачаються, що приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються в установлений термін після одержання заяви громадянина.

Суд не може підміняти інший орган державної влади або місцевого самоврядування, перебирати на себе повноваження з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цих органів.

Вказаними законодавчими актами визначена відповідна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян, яка здійснюється лише уповноваженими на те органами.

За змістом наведених вище нормативно-правових актів, якими врегульовано порядок приватизації державного житлового фонду, особа, яка бажає скористатись таким правом, звертається до відповідного органу із заявою, до якої додає необхідні документи, а цей орган приймає відповідне рішення, яке у випадку незгоди з ним заявника може бути предметом оскарження в суді.

Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) державного житлового фонду хоча й вирішуюються судом, однак належним способом захисту у разі порушення такого права є не визнання права власності на квартиру, а визнання безпідставною відмови органу приватизації передати у приватну власність квартиру з державного житлового фонду з покладенням обов`язку на останнього оформити приватизацію житлового приміщення.

До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 483/731/19 (провадження № 61-1845св20).

Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності, ОСОБА_1 посилалась на те, що з метою приватизації житлової кімнати гуртожитку позивач звернулася до виконавчого комітету Світловодської міської ради з відповідною заявою щодо приватизаціїжитлової кімнати житлової кімнати АДРЕСА_2 .

Листом від 03 червня 2024 року № 84 начальник Світловодського КМБТІ В. Калатур проінформувала ОСОБА_1 про те, що між Світловодським КМБТІ та виконкомом Світловодської міської ради 02 січня 2019 року було укладено договір на виконання робіт СКМБТІ по підготовці та оформленню документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах.

На підставі п. 1.1 даного договору, БТІ бере на себе підготовку та оформлення документів згідно із «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово комунального господарства України від 16 грудня 2019 року № 396.

П. 18 даного Положення визначено перелік документів, що подаються громадянином до органу приватизації.

Оскільки позивачем не було надано довідку про місце реєстрації в період з січня 1993 по 1996 рік (невикористання житлового чеку), їй було відмовлено у прийнятті заяви на оформлення документів по передачі (приватизації) в приватну власність житлової кімнати АДРЕСА_2 (а. с. 70).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не погоджується з рішенням уповноваженого органу щодо відмови у прийнятті у неї до розгляду пакету документів для розгляду питання про передачу їй у власність в порядку приватизації кімнати гуртожитку, відтак, з огляду на характер спірних правовідносин, позовні вимоги про визнання за позивачем судом права власності на таке нерухоме майно не є належним способом захисту прав позивача.

Належним способом захисту у даному випадку є не визнання права власності на квартиру, а визнання безпідставною відмови у прийнятті у неї до розгляду пакету документів для розгляду питання про передачу у власність в порядку приватизації кімнати гуртожитку з покладенням обов`язку на останнього прийняти відповідні документи.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог у спосіб, обраний позивачем.

За таких обставин, суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на законні права позивача щодо визнання права власності на житлове приміщення в порядку приватизації, які були порушені Світловодською міською радою, між якою в особі її виконавчого комітету укладений договір зі Світловодським КМБТ щодо підготовки відповідних документів, у прийнятті яких позивачу було офіційно відмовлено.

Крім того, з огляду на неналежно обраний позивачем спосіб захисту такими, що не заслуговують на увагу суду є доводи апеляційної скарги про те, що Світловодське КМБТІ, з яким укладений договір виконавчим комітетом Світловодської міської ради щодо підготовки документів на приватизацію житла, відмовляє у прийнятті вказаних документів, а виконавчий комітет Світловодської міської ради не може прийняти рішення без цих документів, ОСОБА_1 , а тому цей спір підлягає вирішенню в судовому порядку.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на законність судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 жовтня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 07.03.2025.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник