Провадження №2/760/4368/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Тесленко І. О.,

за участі секретаря судового засідання Бережної С.П.,

представника позивача Змієвської Т.П.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:

у липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулось до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором № 569140 від 06 квітня 2021 року у розмірі 49 600 грн. 64 коп., витрат по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп. та витрат на правову допомогу у розмірі 13 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» (далі - кредитодавець, ТОВ «Слон Кредит») та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 569140. Згідно з п. 1.3. Договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 15 000 грн. Відповідно до п. 1.4. Строк кредиту 1096 днів, з кінцевим терміном повернення 06 квітня 2024 року. Пунктом 1.5. Договору, передбачено умови нарахування та тип процентної ставки за кредитом. Відповідно до п. 3.1. Договору, нарахування процентів за Договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п. 1.4. Договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені договором. Пунктом 3.2. Договору встановлено, що нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Кредитодавець належним чином виконало свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. Згідно з умовами договору позичальник зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені договором. 26 листопада 2021 року було укладено договір № 26-11/2021/13 відповідно до якого ТОВ «Слон Кредит» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 569140. 10 березня 2023 року було укладено договір № 10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 569140. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 569140. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Не виконуючи належним чином зобов`язання за договором, відповідач порушив зазначені норми законодавства та умови договору. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 569140 від 06 квітня 2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 49 600,64 грн., з яких: заборгованістьза основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 14 882, 61 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 21 097,39 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 13 620,64 грн.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від

02 липня 2024 року справу розподілено судді Тесленко І.О. Фактично матеріали справи передана судді по реєстру 15 липня 2024 року.

Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь на такий запит надійшла до суду 24 липня 2024 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання.

01 жовтня 2024 року від представника відповідача до суду надійшлов відзив на позовну заяву у якому зазначає, що за умовами даного договору, відповідач, отримав кредит в загальній сумі 15000,00 грн. шляхом перерахування 12000,00 грн. на рахунок відповідача за реквізитами НОМЕР_1 в AT «Таскомбанк» та 3000,00 грн. на рахунок ТОВ «Слон Кредит», як оплату відсотків за перший день користування коштами. Відповідач зобов`язаний був повність повернути отриманий кредит разом із нарахованими відсотками до 06.04.2024. На підтвердження отримання відповідачем кредиту від ТОВ «Слон Кредит» в сумі 15000,00 грн, позивачем було надано платіжне доручення від 08.04.2021 № 5011. Між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу від 26.11.2021 №26-11/2021/13. За умовами даного договору ТОВ «Слон Кредит» відступив ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників (в тому числі і до відповідача) виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрі боржників (п. 2.2. Договору факторингу). Відповідно до п.п. 6.1.2. Договору факторингу акт приймання-передачі реєстру боржників підписується не пізніше наступного робочого дня після здійснення оплати. Пункт 7.1. Договору факторингу передбачає обов`язок ТОВ «Вердикт Капітал» здійснити оплату ТОВ «Слон Кредит» в сумі 1 426 646,32 грн. На підтвердження проведення оплати за Договором факторингу, позивачем було надано Платіжне доручення від 29.11.2021 №306360000. На підтвердження відступу прав грошової вимоги до боржників, позивачем було надано Акт приймання-передавання реєстру боржників за договором факторингу від 26.11.2021 №26-11/2021/13. На підтвердження розміру грошової вимоги які відступається до ТОВ «Вердикт Капітал» надано реєстр боржників. В якому 154 порядковим номером вказано про відступлення грошової вимоги до відповідача в загальному розмірі 21770,17 грн., з яких 14882,61 грн. заборгованість за тілом кредиту та 6887,56 грн. заборгованість за відсотками. Між ТОВ «Вердикт Капітал» та позивачем було укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 №10-03/2023/01. За умовами даного договору ТОВ «Вердикт Капітал» продав, а позивач придбав право вимоги до боржників в тому числі відповідача (п. 2.1. Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги). Вартість продажу прав вимоги складає 794503,18 грн. (п. 7.1. Договору про відступлення (купівлю-продаж). Відповідно до п. 7.2. Договору про відступлення (купівлю-продаж) ціна договору сплачується позивачем, в будь-який передбачений (не заборонений) законодавством спосіб в тому числі, але не виключно, шляхом перерахування коштів на рахунок вказаний в п. 12 цього договору або зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку визначеному п. 5.6.2. цього договору, протягом 1065 календарних днів з дати підписання Сторонами цього договору. На підтвердження оплати позивачем вартості придбаних прав вимоги за Договором про відступлення (купівлю-продаж) було надано Акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.03.2023. Враховуючи те, що позивач набув вправ вимоги за договором про надання споживчого кредиту від 06.04.2021 № 569140, а також те, що відповідач не погасив заборгованість за даним договором, то позивач вимагає від відповідача оплату 49600,64 грн. Вважає, що доводи позивача в частині стягнення з відповідача 49600,64 грн. є безпідставними з огляду на наступне. Щодо набуття ТОВ «Вердикт Капітал» прав за Договором факторингу № 26-11/2021/13 від 26.11.2021, пункотом 7.2. Договору факторингу передбачено, що фактор (ТОВ «Вердикт Капітал») здійснює фінансування на користь клієнта (ТОВ «Слон Кредит») шляхом одноразового перерахування суми грошових коштів протягом 7т банківських днів з дати підписання цього договору. Отже, обов`язковою умовою для того, щоб ТОВ «Вердикт Капітал» набуло грошової вимоги до відповідача необхідно оплатити грошові кошти в сумі зазначеній в п. 7.1. Договору факторингу на користь ТОВ «Слон Кредит». На підтвердження проведення оплати за Договором факторингу, позивачем було надано Платіжне доручення від 29.11.2021 №306360000. В графі «Призначення платежу» вказано: «Оплата портфелю згідно договору факторингу 26-11/2021». Отже позивачем надано платіжне доручення на підтвердження проведення розрахунків між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» за договором факторингу 26-11/2021, однак належних та допустимих доказів того, що між даними товариствами було проведено розрахунок за Договором факторингу № 26-11/2021/13 від 26.11.2021. Оскільки по сьогоднішній день оплати за Договором факторингу № 26- 11/2021/13 від 26.11.2021 з боку ТОВ «Вердикт Капітал» не відбулось, то і ТОВ «Вердикт Капітал» не набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Щодо набуття ТОВ «Коллект Центр», прав за Договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 №10-03/2023/01. За умовами даного договору ТОВ «Вердикт Капітал» продав, а позивач придбав право вимоги до боржників в тому числі відповідача (п. 2.1. Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги). Вартість продажу прав вимоги складає 794503,18 грн. (п. 7.1. Договору про відступлення (купівлю-продаж). Відповідно до п. 7.2. Договору про відступлення (купівлю-продаж) ціна договору сплачується позивачем, в будь-який передбачений (не заборонений) законодавством спосіб в тому числі, але не виключно, шляхом перерахування коштів на рахунок вказаний в п. 12 цього договору або зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку визначеному п. 5.6.2. цього договору, протягом 1065 календарних днів з дати підписання Сторонами цього договору. Таким чином договір про відступлення (купівлю-продаж) передбачає можливість проведення розрахунків в тому числі і шляхом зарахування однорідних зустрічних однорідних вимог, але виключно в порядку визначеному п. 5.6.2. договору. Підункт 5.6.2. договору відноситься до пункту 5.6. договору, який передбачає, що якщо з моменту переходу до нового кредитора (позивача) права вимоги, кредитор отримав від боржників будь-яку суму грошових коштів в погашення заборгованості боржників, кредитор зобов`язаний вчинити одну із таких дій: 5.6.1. направити вказану суму новому кредитору протягом 5 банківських днів з моменту її отримання, за реквізитами вказаними в п. 12 цього Договору; 5.6.2. відповідно до ст. 601 ЦК України зарахувати ці кошти в рахунок оплати новим кредитором ціни договору. Таким чином, Позивач та ТОВ «Вердикт Капітал» укладаючи між собою договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 №10-03/2023/01 дійшли згоди про те, що ініціатором зарахування однорідних грошових вимог є виключно ТОВ «Вердикт Капітал» за умови отримання ним грошових коштів від боржників за кредитними договорами, право вимоги за якими було продано Позивачу. На підтвердження оплати позивачем вартості придбаних прав вимоги за Договором про відступлення (купівлю-продаж) було надано Акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.03.2023. Зі змісту даного акту вбачається, що здійснюються зарахування однорідних грошових вимог в рамках правочинів за якими позивач та ТОВ «Вердикт Капітал» по відношенню один до одного є боржником та кредитором. Натомість він не містить відомостей про те, що зарахування однорідних грошових вимог здійснюється в порядку Підункт 5.6.2. пункту 5.6. договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 №10-03/2023/01. Тобто для проведення зарахування однорідних зустрічних вимог за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 № 10-03/2023/01 необхідно щоб у позивача строк оплати за цим договором настав. Отже, позивач не провів з ТОВ «Вердикт Капітал» повного розрахунку за придбане право вимоги до боржників, що є підставою згідно п. 7.4. договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 № 10-03/2023/01 для повернення прав вимоги від позивача до ТОВ «Вердикт Капітал» в повному обсязі. Як зазначено в п. 7.2. Договору про відступлення (купівлю-продаж) позивач вправі оплатити вартість придбаних прав вимоги за цим договору протягом 1065 календарних днів з дати його підписання тобто до 10.03.2025. Це вказує на те, що строк виконання зобов`язань за даним договором на дату підписання акту про зарахування зустрічних однорідних вимог не настав. Тому, зарахування зустрічних однорідних вимог за Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 №10-03/2023/01 було проведено з порушенням ст. 530, 601 ЦК України, що в свою чергу підтверджує, той факт, що позивач не розрахувався з ТОВ «Вердикт Капітал» за придбане право вимоги до боржників, що є підставою згідно п. 7.4. договору для повернення прав вимоги від позивача до ТОВ «Вердикт Капітал» в повному обсязі. Щодо обсягу прав переданих від ТОВ «Слон кредит» до ТОВ «Вердикт Капітал» за Договору факторингу від 26.11.2021 № 26-11/2021/13. 26.11.2021 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 26-11/2021/13, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, у т.ч. за договір про надання споживчого кредиту від 06.04.2021 № 569140, що укладений між ТОВ «Слон кредит» та позичальником, яким є ОСОБА_2 . За даним договором ТОВ «Слон кредит» (Клієнт) зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги в сумі 13 986 729,00 грн., а ТОВ «Вердикт Капітал» (Фактор) зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належать клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладених між клієнтами і боржниками. Укладанням цього договору клієнт гарантував, що йому належить право вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників. Зі змісту договору факторингу №26-11/2021/13 від 26 листопада 2021 року вбачається, що за цим договором клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників (п. 2.3.). Відповідно до Витягу з Додатку реєстру боржників до договору факторингу № 26- 11/2021/13 від 26.11.2021, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги, в т.ч. і до Відповідача у розмірі 21770,17 грн. Отже, ТОВ «Слон Кредит» продало ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до відповідача виключно в частині заборгованості на суму 21770,17 грн., яка складається з 14882,61 грн. заборгованість за тілом кредиту та 6887,56 грн. боргу по процентам за користування кредитом станом на 26.11.2021 року. Звертає увагу суду на тому, що Договір факторингу не містить в собі відомостей про передачу до ТОВ «Вердикт Капітал» права на нарахування відсотків за кредитним договором, а лише передано право вимагати від боржників виконання своїх зобов`язань за кредитним договором. Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Це означає, що ТОВ «Вердикт Капітал» в подальшому наділений правом відступити третім особам лише ті права, які в нього є. Щодо стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за нарахованими відсотками згідно кредитного договору за період з 26.11.2021 до 05.04.2024, розрахованої виходячи із суми боргу 14882,61 грн., за відсотковою ставкою 85 % річних, в сумі 30830,47 грн., вбачається, що з наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідача вбачається що вони складались ТОВ «Вердикт Капітал» (розрахунок за період з 26.11.2021 по 09.03.2023) та позивачем (розрахунок за період з 10.03.2023 по 05.04.2024). Розрахунки містять відомості про нарахування даними товариствами відсотків за користування кредитними коштами. Як зазначалося вище, ТОВ «Вердикт Капітал» придбав права вимоги до боржника - відповідача у справі - на суму 21770,17 грн. Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також передбачений Договором факторингу № 26-11/2021/13 від 26.11.2021 обсяг прав нового кредитора, який обмежений правом грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в Реєстрах боржників (п. 2.3. Договору), вважаємо, що ТОВ «Вердикт Капітал» не має права здійснювати нарахування процентів за користування кредитом після 26.11.2021. ТОВ «Вердикт Капітал» передати більше прав ніж він отримав від ТОВ «Слон Кредит» в рамках договору факторингу від 26.11.2021 № 26-11/2021/13 не може. Тому, ТОВ «Коллект Центр» також не наділений правом нарахування процентів за користування кредитом після 10.03.2023. Таким чином, право продовжувати нараховувати проценти за користування кредитом TOB «Вердикт Капітал», як новий кредитор, за умовами Договору факторингу № 26-11/2021/13 від 26.11.2021 не набуло. ТОВ «Коллект Центр», як новий кредитор, за умовами Договору про відступлення (купівлш-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 № 10-03/2023/01 не набуло нрава нараховувати проценти за користування кредитом. Тому позовні вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за нарахованими відсотками згідно кредитного договору за період з 26.11.2021 до 05.04.2024 в сумі 30830,47 грн. вважаємо безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. ТОВ «Вердикт Капітал» не оплатив вартість відступлених йому прав грошової вимоги за Договір факторингу від 26.11.2021 № 26-11/2021/13 - отже він не набув взагалі прав вимоги за даним договором, тому не має права їх передавати іншим особам. Надане платіжне доручення не є належним доказом оскільки стосується іншого договору. В рамках Договору факторингу від 26.11.2021 № 26-11/2021/13, ТОВ «Слон Кредит» відступив ТОВ «Вердикт Капітал» виключно право грошової вимоги в частині заборгованості відповідача на суму 21770,17 грн. До ТОВ «Вердикт Капітал» з боку ТОВ «Слон Кредит» права на нарахування відсотків за кредитним договором не передавалось, а було лише передано право вимагати від боржників виконання своїх зобов`язань за кредитним договором - отже ТОВ «Вердикт Капітал» не набув права на нарахування відсотків за кредитним договором, а отже не вправі передавати таке право третім особа в тому числі і позивачу, а нарахування відсотків є безпідставним. ТОВ «Коллект Центр» не оплатив вартість придбаних вправ вимоги за Договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 № 10-03/2023/01, що є підставою згідно п. 7.4. договору для автоматичного повернення прав вимоги від позивача до ТОВ «Вердикт Капітал» в повному обсязі. Отже ТОВ «Коллект Центр» не є належним позивачем. Акт про зарахування зустрічних однорідних вимог від 10.03.2023 не є належним доказом оскільки на дату його підписання у позивача не настав строк виконання зобов`язання з оплати за Договором про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги від 10.03.2023 №10- 03/2023/01. ТОВ «Коллект Центр» не набув права на нарахування відсотків за кредитним договором в результаті укладання Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 №10-03/2023/01 остільки у ТОВ «Вердикт Капітал» було відсутнє таке право. Отже нарахування позивачем відсотків є безпідставним. До подачі позову до суду ТОВ «Вердикт Капітал» та позивач не повідомляли відповідача про перехід до них прав вимоги за кредитним договором, докази на підтвердження даних обставин не надавались. З наданих до суду доказів на підтвердження обставин викладених в позовній заяві також не вбачається, що до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором, а тому вимога про стягнення з позивача коштів в сумі більшій ніж 21770,17 грн. (яка існувала на дату відступлення права грошової вимоги від ТОВ «Слон Кредит» до ТОВ «Вердикт Капітал») є безпідставною. У зв`язку із вищевикладеним просить в задоволенні позову ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення 49600,64 грн. відмовити в повному обсязі.

08 жовтня 2024 року до суду від предстпавника позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Ткаченко М.М. надійшла відповідь на відзив. Відповідно до якого просять відзив відповідача на позов про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення з наступних підстав. До позовної заяви позивачем були надані: Належним чином завірена Копія Договору факторингу № 26-11/2021/13 від 26.11.2021 р. з копією Реєстру Боржників до Договору факторингу № 26-11/2021/13 (де наявна вся інформація щодо боржника та договору, в тому числі окремо витяг щодо боржника ОСОБА_2 ); Акт приймання-передавання реєстру боржників (Додаток №2 та Додаток №4 до Договору); платіжне доручення від 29.11.2021 року. Належним чином завірена Копія Договору відступлення прав вимоги № 10- 03/2023/01 від 10.03.2023 р. з належним чином завіреними додатками (Акт прийому- передачі реєстру боржників; реєстр боржників; витяг з Додатку №3-де наявна вся інформація щодо боржника та договору), що є достатнім доказом факту передачі/ набуття права вимоги. 26.11.2021 було укладено договір №26-11/2021/13 відповідно до якого ТОВ "Слон кредит" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №569140. Відповідно до п. 6.1.4 даного договору сторони узгодили, що право вимоги переходить до Фактора з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру боржників (Додаток № 2) та Акту приймання-передавання документації, визначеної п. 8.2 даного Договору, які у сукупності одночасно є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. Як було зазначено, Акт приймання-передавання реєстру боржників надані до позовної заяви. Таким чином, право вимоги відповідно до погоджених умов щодо виникнення права вимоги підтверджено. Відповідно до наданих матеріалів справи вбачається, що документація також була передана ТОВ «Слон Кредит», оскільки документацію щодо боржника ОСОБА_2 надано до позовної заяви. Відповідно до п.7.1 Договору, Сторони домовились, що розмір фінансування за Реєстром боржників складає 1 426 646,32 грн. Відповідно до п. 7.2 Договору, Фактор здійснює фінансування на користь Клієнта шляхом одноразового перерахування суми грошових коштів протягом 7 (семи) банківських днів з дати підписання цього Договору. Платіжне доручення від 29.11.2021 року було надано до матеріалів справи на підтвердження проведеної оплати, відповідно до погодженого сторонами п.7.1 Договору. Посилання представника відповідача на відсутність проведеної оплати, отримання коштів є незрозумілими, безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам. 10.03.2023 було укладено договір № 10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 569140. Відповідно до п. 5.2 даного Договору сторони узгодили, що право вимоги переходить до Фактора з моменту належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток №4). Відповідний Акт також наданий до позовної заяви. Таким чином, право вимоги відповідно до погоджених умов щодо виникнення права вимоги підтверджено. З урахуванням вищевикладеного, вбачається, що позивачем надані всі документи на підтвердження виниклого права вимоги відповідно до погоджених сторонами договорів умов. Вищезазначені договори є законними, чинними та виконаними сторонами. При цьому, варто зазначити, що жодних доказів щодо визнання договору факторингу чи договору про відступлення права вимоги недійсним чи оскарження вказаних договорів відповідач суду не надав. Будь-яких перешкод для виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту первісному кредитору у відповідача не було. Однак, відповідачем не надано будь-яких доказів щодо погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, ні новому, ні попереднім кредиторам, внаслідок чого утворилася заборгованість у заявленій до стягнення сумі. В даному випадку, жодні негативні наслідки для кредитора не настають, так як позичальником не сплачено жодних платежів первісному кредитору після відступлення права вимоги, а тому, підстав вважати, що настали негативні наслідки для нового, належного кредитора та належного виконання умов кредитного договору немає. Крім того, відступлення права вимоги жодним чином не впливає на кредитні зобов`язання позичальника. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача, що підтверджується належними доказами. У разі відступлення прав вимоги за договором, новий кредитор набуває усі права та обов`язки банку (стягувача) за договором, що стосується умов кредитування в повному обсязі, у тому числі право щодо повернення кредиту, процентів за користування ним, неустойок. Отже, TOB «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» мав право нараховувати відсотки після відступлення товариству прав вимоги. Таким лином, відсутні підстави для відмови у задоволенні позову в частині стягнення відсотків, нарахованих після відступлення прав вимоги. З огляду на вищевикладене, оскільки фінансова установа, правонаступником якої за договором факторингу (та договором відступлення прав вимоги) є позивач, виконала всі передбачені кредитним договором умови щодо надання відповідачу кредитних коштів, а останній, за укладеним договором вказані грошові кошти отримав, однак свої зобов`язання щодо їх повернення відповідно до умов договору не виконав, хоча таку можливість мав, але без поважних причин цього не зробив, можна дійти до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором, а отже вимога позивача про стягнення заборгованості за основною сумою боргу кредиту та заборгованості за відсотками ґрунтується на вимогах закону, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Просили позов ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити в повному обсязі.

14 жовтня 2024 року від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких зазначено, що позивач, ТОВ «Коллект Центр», стверджує, що набув права на стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача через ланцюжок договорів відступлення прав вимоги. Однак, як було зазначено у відзиві на позовну заяву та вказано нижче, позивачем не доведено набуття таких прав. Позивач обґрунтовує своє право на звернення до суду наступним чином: а) 26.11.2021 було укладено Договір факторингу № 26-11/2021/13 між ТОВ «Слон Кредит» (первісний кредитор) та TOB «Вердикт Капітал» (перший новий кредитор); б) 10.03.2023 було укладено договір про відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01 між TOB «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» (другий новий кредитор, теперішній позивач). Щодо набуття ТОВ «Вердикт Капітал» прав за Договором факторингу № 26-11/2021/13 від 26.11.2021: а) Умови переходу права вимоги Згідно з п. 6.1.4 договору факторингу, право вимоги переходить до фактора (ТОВ «Вердикт Капітал») з моменту підписання двох ключових документів: Акту приймання-передачі реєстру боржників (Додаток №2) та Акту приймання- передавання документації (Додаток №6). Тому позивач зобов`язаний був надати дані акти; б) Неповнота наданих документів Позивач надав лише Акт приймання-передачі реєстру боржників від 26.11.2021, але не надав Акту приймання-передавання документації (Додаток №6). Ця відсутність є критичною, оскільки без цього документа неможливо встановити факт повного та належного переходу прав вимоги від ТОВ «Слон Кредит» до ТОВ «Вердикт Капітал»; в) Не підтверджено оплату за договором факторингу №26-11/2021/13. Розділом 7 Договору факторингу №26-11/2021/13 передбачено проведення безготівкових грошових розрахунків. Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджена Постановою Правління НБУ №22 від 21.01.2004, встановлює чіткі вимоги до оформлення платіжних доручень. Зокрема в п. 3.7. Інструкції зазначено, що реквізит "Призначення платежу" повинен містити вичерпну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів. Ця вимога забезпечує прозорість фінансових операцій та можливість їх однозначної ідентифікації. Платіжне доручення № 306360000 від 29.11.2021, надане позивачем не є належним доказом проведення розрахунків за даним договором. В ньому відсутня достатня інформація для ідентифікації платежу як оплати саме за договором факторингу № 26-11/2021/13. Це суттєвий недолік, який ставить під сумнів факт здійснення оплати за конкретним договором. Окрім цього, відповідно до п.п. 6.1.2. Договору факторингу №26-11/2021/13 акт приймання-передачі реєстру боржників підписується не пізніше наступного робочого дня після здійснення оплати. Позивач надає два акти приймання-передавання реєстру боржників які датовані 26.11.2021. Факт підписання даних актів у сукупності з п.п. 6.1.2. Договору факторингу №26-11/2021/13 говорить про те, що станом на дату підписання даних актів (26.11.2021) ТОВ «Вердикт Капітал» повністю провів розрахунок з ТОВ «Слон Кредит» за договором факторингу №26-11/2021/13 однак на підтвердження оплати в цю дату не надано жодного документу. Щодо Договору про відступлеїшя (купівлю-продаж) прав вимоги №10- 03/2023/01 від 10.03.2023. Ситуація з цим договором ще більш проблематична. Як зазначено вище, ТОВ «Вердикт Капітал», не набув прав грошової вимоги за договором факторингу №26-11/2021/13. Це означає, що він не вправі передати право вимоги позивачу, яке у нього самого немає. Окрім цього, не зважаючи на те, договір №10-03/2023/01 від 10.03.2023 має назву «Нро відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги» однак фактично за своїм змістом та ознаками є договором факторингу. Як зазначалось у відзиві на оплати не бідбулось за даним договором, позивач не надав жодних переконливих доказів набуття прав вимоги за цим договором. Більше того, він не спростував обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, що стосуються відсутності доказів такого набуття. Це створює серйозну прогалину в доказовій базі позивача. Позивач не надав належних та допустимих доказів, які б переконливо підтверджували: а) перехід прав вимоги від ТОВ «Слон Кредит» до ТОВ «Вердикт Капітал»; б) подальший перехід прав вимоги від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр». Відсутність ключових документів (зокрема, Акту приймання-передавання документації) та неналежне оформлення платіжного доручення підтверджують не доведеність передачі прав вимоги. Таким чином, наявні серйозні підстави вважати, що позивач не має належного права вимоги за кредитним договором, що, в свою чергу, ставить під сумнів його право на звернення до суду з даним позовом. Просив в задоволені позову ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі.

22 жовтня 2024 року представник позивача Ткаченко М.М. через підсистему «Електронний суд» направила до суду клопотання про долучення доказів, в якому просила долучити до матеріалів справи - запит від 03 жовтня 2024 року ТОВ «Коллект Центр» до ТОВ «Вердикт Капітал», відповідь від 15 жовтня 2024 року ТОВ «Вердикт Капітал», копія запиту ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» від 30 листопада 2021 року.

13 січня 2025 року від позивача ТОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР» в особі директора - Ткаченко М.М. надійшли пояснення в обґрунтуванні яких зазначено, що 06 квітня 2021 року між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та ОСОБА_2 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 569140. Відповідно до умов Договору, Кредитодавець надав, Позичальнику кредит в сумі 15000,00 грн., а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю суму кредиту в строк до 06.04.2024 р. та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та строки, визначені пунктами 1.4,-1.5 Договору кредиту. До позовної заяви долучено розрахунок боргу TOB «СЛОН КРЕДИТ» станом на 26.11.2021. Також, до позовної заяви було долучено розрахунок боргу ТОВ «Вердикт Капітал» у відповідності до якого за період із 26.11.2021 (дата набутого права грошової вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» по 10.03.2023 (дата відступлення права грошової вимоги на користь ТОВ «Коллект Центр») нараховувались відсотки ТОВ «Вердикт Капітал». 26 листопада 2021 року було укладено Договір факторингу № 26-11/2021/13 відповідно до якого ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 569140. 10 березня 2023 року було укладено Договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 569140. У відповідності до п. 2.2 Договору факторингу № 26-11/2021/13, відповідно до умов цього Договору Фактор набуває права На всі суми, які він одержить на виконання вимоги від Боржників, а Клієнт не відповідає перед Фактором, якщо одержані Фактором суми є меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнтові. У відповідності до п. 2.3 Договору факторингу № 26-11/2021/13 за цим Договором Клієнт відступає Факторові право грошової вимоги до Боржників виключно в частині тих сум Заборгованості, що визначені в Реєстрах Боржників. У відповідності до п. 2.4 Договору факторингу № 26-11/2021/13 за цим Договором Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, Право Вимоги за якими передається. Підсумовуючи вищезазначене, за Договором факторингу № 26-11/2021/13 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до боржників та відповідно отримало право «вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг. Право Вимоги за якими передається». Тобто, ТОВ «Вердикт Капітал» не втратило право нараховувати відсотки за користування кредитним коштами набувши право грошової вимоги до відповідача за Договором факторингу № 26-11/2021/13 від 26.11.2021 із врахуванням того, що строк кредиту складає 1096 днів із кінцевим терміном повернення 06.04.2024 (п. 1.4 Договору № 569140 про надання споживчого кредиту). Жодних обмежень щодо нарахування відсотків після відступлення права грошової вимоги на користь ТОВ «Вердикт Капітал» за Договором факторингу № 26-11/2021/13 від 26 листопада 2021 року такий договір не містить. В даному випадку, відбулась заміна кредитора в порядку ст. 512 ЦК України. Право на стягнення відсотків позивач має в межах строку кредитування. Наголошуємо, що будь-яких обмежень щодо нарахувань відсотків за користування кредитними коштами Договір факторингу № 26-11/2021/13 не містить. Відповідно до п. 3.1. Договору, нарахування процентів за Договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п. 1.4. Договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені Договором. Пунктом 3.2. Договору встановлено, що нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Із врахуванням вищезазначеного, на підставі Договору факторингу № 26-11/2021/13 та Договору № 10-03/2023/01 позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги до відповідача, тобто відбулась заміна кредитора в зобов`язанні. Заміна кредитора в зобов`язанні не є підставою для припинення права кредитора нараховувати відсотки за кредитним договором. 3 приводу розрахунку за Договором №10-03/2023/01 про відступлення прав вимоги від 10.03.2023. Відповідно до п. 2.1 Договору № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатку № 1 та № 3 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників. Згідно п. 7.1 вказаного договору сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Договорами позики (Кредитними договорами), Новий кредитор сплачує Первісному кредитору грошові кошти в сумі 794 503,18 грн. без ПДВ. Проте, відповідно до п. 5.2 договору про відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01 права вимоги вважаються відступленими первісним кредитором та набутими новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому вигляді (Додаток №4). Такий Додаток № 4 наявний в матеріалах справи. Пунктом 7.2. Договору встановлено, що ціна договору сплачується Новим кредитором, в будь-який передбачений (не заборонений) законодавством спосіб в тому числі, але не виключно, шляхом перерахування коштів на рахунок вказаний в п. 12 цього Договору або «зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку визначеному п. 5.6.2 цього Договору, протягом 1065 календарних днів з дати підписання Сторонами цього Договору. Отже підсумовуючи вищевикладене: право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників (п. 5.2 Договору); оплата відступленого права вимоги відбувається із значним відтермінуванням - З роки з дати підписання такого Договору. Із вищезазначеного можливо зробити висновок, що строк сплати ціни Договору спливає 10.01.2026 року та наразі не настав. Більш того, разом із позовною заявою було подано Акт зарахування зустрічних позовних вимог від 31.03.2023 у відповідності до п. 4 якого проведено зарахування зустрічних однорідних вимог, за зобов`язаннями, зазначеними в п. 1 (включає зарахування зустрічних однорідних вимог за Договором №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прави вимоги від 10.03.2023) та п. 2 цього акта. Враховуючи викладене, просять поновити строк для подачі Додатку № 6 до Договору факторингу № 26- 11/2021/13 від 26.11.2021, долучити до матеріалів справи Додаток № 6 до Договору факторингу № 26- 11/2021/13 від 26.11.2021 та позовну заяву ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_2 про стягнення боргу, задовільнити в повному обсязі.

27 лютого 2025 року (вх. № 14992) до суду через «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» - Ткаченко М.М. про долучення до матеріалів справи доказів, яке 06 березня 2025 року протокольною ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва було залишено без задоволення, у долученні доказів позивачу відмовлено, оскільки вони подані з прушенням норм ст. 83 ЦПК України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала надала пояснення аналогічно викладеним в позовній заяві з урахуванням відповіді на відзив, заперечень та пояснень.

Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення із посиланням на відзив.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що 06 квітня 2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 569140 (а.с. 4 - 5).

Згідно з п. 1.3. Договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 15 000 грн. Відповідно до п. 1.4. Строк кредиту 1096 днів, з кінцевим терміном повернення 06 квітня 2024 року. Пунктом 1.5. Договору, передбачено умови нарахування та тип процентної ставки за кредитом. Відповідно до п. 3.1. Договору, нарахування процентів за Договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п. 1.4. Договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені договором. Пунктом 3.2. Договору встановлено, що нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році.

26 листопада 2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 26-11/2021/13, відповідно до умов якого ТОВ «Слон Кредит» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 569140 від 06 квітня 2021 року, що уклали ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_2 (а.с. 12 - 14).

Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача за кредитним договором № 569140 станом на 26 листопада 2021 року складає 21 770, 17 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту -14 882 грн. 61 коп.; заборгованість за відсотками - 6 887, 56 грн. (а. с. 9).

Згідно до Витягу з Реєстру Боржників до Договору факторингу № 26-11/2021/13 від

26 листопада 2021 року, відповідач мав загальну заборгованість у розмірі 21 770 грн. 17 коп. (а. с. 17).

Відповідно до договору № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», в тому числі за договором про споживчий кредит № 569140 від 06 квітня 2021 року, що уклали ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_2 (а.с. 18 - 21).

Згідно витягу з додатку № 3 до договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 березня 2023 року, Реєстр Боржників до Договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 березня 2023 року відповідач мав загальну заборгованість у розмірі 35 980 грн. 00 коп. (а. с. 24).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно з вимогами ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Законом України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з абз. другим частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З огляду на те, що факт підписання сторонами кредитного договору та отримання відповідачем грошових коштів не спростований, то суд вважає вказаний договір укладеним і що між сторонами досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов вказаного договору, який оформлений сторонами в електронній формі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

26 листопада 2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу № 26-11/2021/13, відповідно до умов якого ТОВ «Слон Кредит» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Договором про надання споживчого кредиту № 569140 від 06 квітня 2021 року, що підтверджується копіями: договору, платіжного доручення, додатку № 2 до договору факторингу № 26-11/2021/13 від 26 листопада 2021 року, актом приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді, додатком № 4 до договору факторингу № 26-11/2021/13 від 26 листопада 2021 року, актом приймання-передавання реєстру боржників та акту зарахування зустрічних однорідних вимог.

10 березня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Договором про надання споживчого кредиту № 569140 від 06 квітня 2021 року, що підтверджується копіями: договору, акта приймання-передавання реєстру боржників, додатку № 3 та витягу з додатку № 3 до договору факторингу № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, а також акта зарахування зустрічних однорідних вимог.

Частиною першою ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Доказів того, що відповідачка була належним чином повідомлена про відступлення прав грошової вимоги за договором № 569140 від 06 квітня 2021 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а в подальшому ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», позивачем не надано.

Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі № 361/2105/16-ц.

Таким чином, ОСОБА_2 несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язань за вищезазначеними договорами перед новим кредитором ТОВ «ФК «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до наданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості до кредитного договору № 569140 від 06 квітня 2021 року, заборгованість відповідача за цим договором станом на 21 листопада 2021 року становить 21 770,17 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням 14 882,61 грн, заборгованість за нарахованими процентами 6 887,56 грн. (а.с. 9).

Зазначені обставини не спростовані відповідачем належними і допустимими доказами.

Ураховуючи наведене, вимога ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у частині стягнення з відповідача 14 882,61 грн. заборгованості за основним зобов`язанням та 6 887,56 грн. за нарахованими процентами є доведеною.

Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне.

За положеннями статтей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 569140 від 06 квітня 2021 року в загальному розмірі 49 600,64 грн., з яких: 14 882,61 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 21 097,39 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 13 620,64 грн. заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 сформовано правову позицію, згідно до якої кредитодавець відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно зчастиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як ст. 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановлені ст. 625 ЦК України проценти підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Суд враховує, що за договором факторингу було відступлено первісним кредитором новому кредитору саме заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 26 листопада 2021 року. При цьому, заміна сторони у кредитному договорі не відбувалась, новий кредитор набув саме право вимоги від боржника виконання зобов`язання у відповідній сумі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» вправі вимагати від відповідачки сплати заборгованості за відсотками за користування кредитом згідно договорів №569140 від 06 квітня 2021 року, яка нарахована первісним кредитором ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» станом на дату відступлення ним права вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (яке в свою чергу відступило права вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»).

Нарахувавши відсотки за користування кредитом після отримання прав вимоги від первісного кредитора, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» вийшло за межі узгодженого сторонами кредитного договору строку. При цьому, отримавши право вимоги до відповідачки ще у 2021 році, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» не вчинило дій щодо повернення боргу, а продовжило строк кредитування на власний розсуд, що призвело до нарахування непропорційно великої суми вартості кредиту. Такий механізм, на переконання суду, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаного кредитного договору належним чином не виконувала, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 569140 від 06 квітня 2021 року в загальному розмірі 21 770,17 грн., що складається із: 14 882,61 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6 887,56 грн.- заборгованість за відсотками.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Щодо стягнення судових витрат, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що за звернення до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3 028 грн. 00 коп. відповідно до платіжної інструкції № від 25 червня 2024 року.

Також, представник позивача просить відшкодувати позивачу понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 13 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»

№ 5076-VI від 05 липня 2012 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22.12.2018 зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором».

Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги.

На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано договір № 07-06/2024 від 07 червня 2024 року про надання правової допомоги укладений між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та Адвокатським об?єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявку на надання юридичної допомоги № 202 від 07 червня 2024 року, прайс-лист, витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 10 червня 2024 року, платіжну інструкцію від 11 червня 2024 року № про надання правової допомоги згідно договору № 07-06/2024 від 07 червня 2024 року про надання правової допомоги в сумі 200 000 грн.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

А отже, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні позову.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зважаючи на викладені норми, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні в розмірі

13 000 грн. 00 коп.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на те, що справа є незначної складності, досвід адвоката у подібних справах, розгляд справи в спрощеному провадженні, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням ціни позову, суд вважає можливим зменшити їх розмір до 7 000 грн. 00 коп., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи.

Так як позов ТОВ «Коллект центр» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 329,02 грн., виходячи з розрахунку: 21 770,17 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 3028 грн. (сума сплаченого судового збору) / 49600,64 грн. (розмір заявлених позовних вимог), а також на відшкодування витрат по наданню правничої допомоги 3 072,36 грн., виходячи з загального розміру 7 000 грн. (21 770,17 грн. х 7000 грн. / 49600,64 грн.), що, на думку суду, відповідає ступеню складності справи, загального часу, витраченого адвокатом на підготовку та участь у розгляді даної справи (справа спрощеного провадження), співмірно розміру стягнутих сум.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 16, 512, 514, 524, 525, 526, 530, 625, 629, 1046, 1048, 1077 ЦК України, ст. ст. 12, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (місцезнаходження: 01133, місто Київ, вулиця Мечнікова, буд. 3, офіс 306, ) заборгованість за договором № 569140 від 06 квітня 2021 року у розмірі 21 770 грн. 17 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (місцезнаходження: 01133, місто Київ, вулиця Мечнікова, буд. 3, офіс 306, ) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 329 грн. 02 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 3 072 грн. 36 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», місцезнаходження: 01133, місто Київ, вулиця Мечнікова, буд. 3, офіс 306, ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя І. О. Тесленко