Справа №339/308/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Болехівської міської ради про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на майновий пай у вигляді прибудови до будинку тваринника по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що, як члену селянської спілки ім. Т.Шевченка, загальними зборами пайовиків спілки 02 грудня 2001 року вирішено передати йому, в якості майнового паю, прибудову до будинку тваринника, вартістю 500 грн та згідно акту прийому-передачі, накладної № 272 від 05 грудня 2001 року він отримав вказану прибудову.

В даний час це майно перебуває у його володінні та користуванні, спору ні з ким із колишніх членів селянської спілки ім. Шевченка та інших осіб немає.

12 лютого 2000 року селянська спілка ім. Шевченка ліквідована.

Вказане майно йому передано у відповідності до Указів Президента України від 03 грудня 1999 року № 1529/99 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки", від 29 січня 2001 року за № 62/2001 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», Постанови КМ України від 28 лютого 2001 року за №177 «Про врегулювання питань забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» та Наказу Мінагрополітики України від 14 березня 2001 року за №62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств».

Покликаючись на те, що йому передано прибудову до будинку тваринника, як майновий пай, але він не може зареєструвати це право у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, просить визнати за ним право власності на цей об`єкт в судовому порядку.

18 липня 2024 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 16 вересня 2024 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

11 листопада 2024 року суд повернувся до розгляду справи в підготовчому провадженні та витребувано в Гузіївського старостинського округу (при наявності), архівного відділу виконавчого комітету Болехівської міської ради: рішення загальних зборів пайовиків селянської спілки ім. Шевченка від 02 грудня 2001 року; інформацію про те, чи видавалося ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на майновий пай членів колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат); список осіб, яким видано свідоцтво про право власності на майновий пай членів колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат); акт передачі приймання Гузіївській сільській раді документів по розпаюванню майна реорганізованої селянської спілки ім. Шевченка (в тому числі списки пайовиків, які мають право на майновий пай, зокрема щодо ОСОБА_1 ).

Ухвалою суду від 19 грудня 2024 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

Надавши пояснення, позивач та представник в судове засідання не з"явилися, подавши заяву про розгляд справи без їх участі ( а.с.109).

Представник відповідача подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі (а.с.27).

Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Окрім того, представник відповідача у вказаній заяві визнав позовні вимоги та не заперечує щодо задоволення позову.

Так, згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Разом з тим, суд, заслухавши вступне слово представника позивача, пояснення свідка та позивача, в якості свідка, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

А способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Звертаючись до суду, позивач, посилаючись на неможливість зареєструвати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на прибудову, передану йому як майновий пай, вважав, що способом захисту його прав є заявлення позову про визнання за ним права власності на майно прибудову до будинку тваринника, площею 18.8 кв.м., вартістю 59767 грн.

Вказані правовідносини щодо порядку набуття права власності на майновий пай регулюються Законом України від 14 лютого 1992 року № 2114-XIІ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (далі - Закон № 2114-XII) та підзаконними актами, прийнятими з метою врегулювання реалізації прав членів колективних сільськогосподарських підприємств.

За змістом ст. 7, 9 Закону № 2114-XII (в редакції, що діяв на момент прияняття протоколу загальних зборів пайовиків с/спілки ім.Шевченка), майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам.

До пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій.

Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту

підприємства.

Оскільки законодавством передбачено рівність прав і обов`язків членів колективного сільськогосподарського підприємства щодо спільної виробничо-господарської діяльності та її результатів, а правомочності членів підприємств є похідними від правового статусу, завдань і функцій цих підприємств та правомочностей останніх як юридичних осіб, то і право громадянина вимагати своєї частки (паю) з володіння і користування аграрного підприємства, як і інші правовідносини члена колективного підприємства з КСП щодо передачі отримання майнового паю, складу цього паю, його юридичного оформлення також повинні ґрунтуватись на принципі рівності прав і обов`язків зазначених сторін.

Це означає, що праву члена КСП вимагати видачі майнового паю відповідає право цього підприємства вирішувати питання складу і структури майнового паю, способу і терміну його виділу, при здійсненні яких повинні враховуватись інтереси обох сторін.

Спосіб забезпечення цих прав і інтересів члена КСП та підприємства визначений п. 3 ст. 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", згідно з яким у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Аналогічний підхід до реалізації права членів КСП на вільний вихід з цих підприємств із майновими паями з метою створення на їх основі приватних (приватно-орендних) підприємств, селянських (фермерських) господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб`єктів господарювання, заснованих на приватній власності, передбачено і в Указі Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» від 3 грудня 1999 року №1529/99.

Постанова Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 року за № 177 "Про врегулювання питань забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки" та наказ Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 року за № 62 "Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств" визначали, що майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства, а саме таке Свідоцтво (майновий сертифікат) з відміткою про виділення майна в натурі (однак в сукупності із актом приймання-передачі майна) можуть бути підставою для оформлення прав власності на зазначене (виділене) майно в установленому порядку.

11.04.2013 року було прийнято наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України за № 253 "Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів", яким визнано такими, що втратили чинність наказ Мінагрополітики України від 14.03.2001 року за № 62 "Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств" та наказ Мінагрополітики України від 14.03.2001 року за № 63 "Про затвердження Порядку оформлення правонаступництва за зобов`язаннями реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств", які визначали процедуру оформлення і реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, яке виділялося в натурі власникам майнових паїв членів розформованих КСП.

Разом з тим, постанова Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 року за № 177 "Про врегулювання питань забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки" на час розгляду справи не скасована та є чинною. Даною постановою № 177 затверджено Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення.

Відповідно до п.1 цього Порядку визначаються розміри паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, у яких не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення та реалізації цих прав відповідно до законодавства, а також уточнення розмірів паїв у тих підприємствах, де майно призначалося, але не використано для погашення заборгованості із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) до бюджетів і державних цільових фондів у зв`язку із списанням цієї заборгованості відповідно до законодавства.

Для визначення розмірів майнових паїв членів підприємств необхідно: затвердити Положення про порядок паювання майна; скласти список осіб, які мають право на майновий пай; визначити індивідуальні майнові паї (п. 2 Порядку № 177).

Проєкт Положення про порядок паювання майна, який розробляється комісією з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки, визначає: право власності членів підприємства на пайовий фонд майна; критерії складання списку осіб, які мають право на майновий пай; дату, на яку проводиться розрахунок майнових паїв; методику розрахунку індивідуальних майнових паїв; порядок виділення майна в натурі співвласникам за їх бажанням у період паювання майна (п.3 Порядку № 177).

До списку осіб, які мають право на майновий пай, включаються всі члени підприємства, а також особи, за якими відповідно до законодавства зберігається право на майновий пай, зокрема, особи, які припинили трудові відносини з підприємством, але не отримали при цьому належного їм майнового паю натурою, грошима або цінними паперами; спадкоємці померлих осіб, які мали право на майновий пай. Список осіб, які мають право на майновий пай, складається комісією і затверджується зборами співвласників (п. 4 Порядку №177).

Згідно п. 6 Порядку № 177 у списку осіб, які мають право на майновий пай, зазначаються такі дані: прізвище, ім`я, по батькові; серія і номер паспорта, ким і коли виданий; місце проживання; категорія (член підприємства, пенсіонер, працівник соціальної сфери тощо).

Уточнення розмірів паїв членів підприємства здійснюється у разі, зокрема, виділення майна в натурі окремим співвласникам за період, що минув після реорганізації підприємства (п. 10 Порядку № 177).

У відповідності до вимог п. 13 Порядку № 177 майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування, видається нове свідоцтво.

Свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою згідно із списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства.

До зазначеного списку додаються такі документи: акт розрахунку уточненого пайового фонду; уточнена структура пайового фонду; уточнений перелік майна пайового фонду.

Для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування, до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Факт оформлення свідоцтва засвідчується гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради. Оформлені свідоцтва реєструються у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Відмову у видачі свідоцтва можна оскаржити в судовому порядку (п. 14 Порядку № 177).

Виходячи з вищевикладених правових норм, слід зробити висновок про те, що в компетенції міської ради перебуває видача свідоцтва про право власності на майновий пай члена підприємства при розпаюванні сільськогосподарських підприємств, а наявність у особи майнового паю документально підтверджується засвідченим гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, виданим сільською радою згідно з затвердженими зборами членів с/с (зборами всіх членів спілки співвласників майнових паїв колишнього селянською спілкою імені Т.Шевченка с.Гузіїв,) списком та доданими до нього актом розрахунку уточненого пайового фонду, уточненою структурою пайового фонду та уточненим переліком майна пайового фонду.

При цьому, з матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що свідоцтва про право власності на майновий пай (майновий сертифікат) позивачу ні Гузіївською сільською радою, ні Болехівською міською радою згідно із списком, затвердженим зборами всіх членів спілки співвласників майнових паїв колишньою селянською спілкою імені Т.Шевченка с.Гузіїв,не видавалися, відсутній самий список таких осіб.

Відсутні також у матеріалах справи додані до списку акти розрахунку уточненого пайового фонду, уточнена структура пайового фонду та уточнений перелік майна пайового фонду.

На підтвердження доводів позовних вимог щодо визнання права власності на майновий пай позивачем надано тільки виписки із протоколу загальних зборів пайовиків с/спілки ім.Шевченка, акт прийому-передачі, накладна, технічний паспорт так висновок про технічний стан будинку.

Так, згідно виписки із протоколу загальних зборів пайовиків с/спілки ім.Шевченка від 02 грудня 2001 року вирішено видати на майновий пай ОСОБА_1 прибудову до будинку тваринника вартістю 500 грн (а.с.5).

З акту прийому-передачі від 05 грудня 2001 року вбачається, що комісія передала, а ОСОБА_1 прийняв прибудову до будинку тваринника вартістю 500 грн (а.с.6).

В накладній № 272 від 05 грудня 2001 року зазначено про те, що ОСОБА_1 в рахунок майнового паю відпущено прибудову до будинку тваринника, вартістю 500 грн (а.с.7).

З технічного паспорта та висновку про технічний стан будинку, господарських будівель та споруд вбачається, що вказаний об`єкт складається зі сладу (прибудова до тваринника) (а.с.8-10).

Проте, долучена до матеріалів справи копія технічного паспорту є технічною документацією на об`єкт нерухомого майна та не є правоустановлювальним документом, що посвідчує будь-яке право особи, у тому числі право власності.

А сам протокол та акти приймання-передачі не можуть бути підставою для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно не може вважатися достатньою підставою для задоволення позову, оскільки за змістом зазначених вище нормативно-правових актів - документом, що встановлює право власності на майновий пай, є відповідне свідоцтво, яке видається сільською, селищною радою, міською радою згідно зі списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства.

Слід зазначити про те, що виписки із протоколу загальних зборів пайовиків, акти прийому-передачі, накладна, видавалися селянською спілкою імені Т.Шевченка с.Гузіїв, яка на той час (грудень 2001 рік) не існувала, оскільки відповідно до рішення загальних зборів пайовиків від 13 лютого 2000 року була реформована у сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю імені Т.Шевченка с.Гузіїв Болехівської міської ради Івано-Франківської області, протокол №2. Новостворене товариство зареєстровано 23 березня 2000 року (а.с.11).

На виконання ухвали суду архівним відділом виконавчого комітету Болехівської міської ради надано відповідь №01.4-02/468 від 25 листопада 2024 року, з якої вбачається, що у документах архівного відділу немає списку осіб, яким видано свідоцтво про право власності на майновий пай членів колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) та актів приймання-передавання Гузіївської сільської ради документів про розпаювання майна реорганізованої селянської спілки імені Шевченка.

Рішення загальних зборів пайовиків СП імені Шевченка від 02 грудня 2001 року на зберігання не надходили, оскільки СП імені Шевченка с.Гузіїв Болехівської міської ради Івано-Франківської області була реформована у СТзОВ імені Т.Шевченка відповідно до рішення загальних зборів пайовиків СП імені Т.Шевченка від 13 лютого 2000 року протокол №2 (а.с.65).

Також на виконання вищевказаної ухвали Гузіївським старостинським округом надано відповідь від 12 грудня 2024 року №149/02.1-14/24 з якої вбачається, що рішення загальних зборів пайовиків СП імені Шевченка від 02 грудня 2001 року відсутнє. Списки осіб, яким видано свідоцтво про право власності на майновий пай членів колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) та акти передачі-приймання Гузіївській сільській раді документів по розпаюванню майна реорганізованої селянської спілки імені Шевченка ( в тому числі і пайовиків, які мають право на майновий пай, зокрема щодо ОСОБА_1 ) у Гузіївському старостинському окрузі відсутні (а.с.84).

В процесі розгляду справи позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності на майновий пай та рішенням від 06 лютого 2025 року №77065080 зупинено розгляд заяви, оскільки не додано документи в повному обсязі для державної реєстрації згідно п. 51 Постанови 1127 від 25 грудня 2015 року (свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою; акт приймання-передачі нерухомого майна).

Рішенням від 07 березня 2025 року №77677418 позивачу відмовлено у проведенні реєстраційних дій, оскільки не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, а саме не додано документи для державної реєстрації згідно п. 51 Постанови 1127 від 25 грудня 2015 року (а.с. 102, 110).

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Зокрема, п. 1 ч.1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 51 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, для державної реєстрації права власності у зв`язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються: 1) свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою; 2) акт приймання-передачі нерухомого майна.

Встановлено, що позивач після отримання акту прийому передачі та рішення загальних зборів пайовиків про виділення майна в натурі не отримав свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально та не оформив право власності на зазначене майно в установленому порядку.

Таким чином, позивачем не дотримано встановленого законом порядку реєстрації майнових паїв та порядку набуття права власності на нерухоме майно, яке виділене власникам майнових паїв, оскільки він у встановленому законом порядку не надав доказів на підтвердження факту звернення ним до органу місцевого самврядування щодо отримання свідоцтва та у випадку відмови не оскаржив її в суді.

Тому, визнаючи за позивачем право власності на таке нерухоме майно, суд у даному спорі вийшов би за межі наданих йому повноважень.

Слід зауважити, що судове рішення, за загальним правилом, не є підставою виникнення права власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, установлених актами цивільного законодавства.

Набуття права власності на майно колективних сільськогосподарських підприємств на підставі рішення суду не передбачено.

Як зазначено вище, таке право набувається громадянами України на підставі членства у колективних сільськогосподарських підприємств у порядку та спосіб, визначений законом.

В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, однак доказів того, що право позивача на спірне майно оспорюється чи не визнається позивачем не надано.

Право вибору способу судового захисту, визначення кола відповідачів належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, статті 4, 5, 13 ЦПК України).

Суд, вирішуючи спір по суті визначається, чи є належним обраний позивачем спосіб захисту прав та чи є належним склад учасників справи.

При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права, звернення з позовом до неналежних відповідачів в певних випадках є підставою для відмови в позові.

Тобто, підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності відповідно до ст.392 ЦК України є оспорення або невизнання існуючого права, а не намір набути вказане право за рішенням суду.

Однак, що між позивачем та відповідачем фактично не існує спору про право власності на спірне нерухоме майно з огляду на те, що представник відповідача подав заяву про визнання позовних вимог.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18).

У справі, яка розглядається, спосіб захисту, обраний позивачем спосіб (визнання права власності на майновий пай колективного сільськогосподарського підприємства) не є належним, бо суперечить вимогам закону щодо підстав набуття права власності, а тому не дозволяє ефективно захистити його майнові права та є підставою для відмови у позові.

На підставі наведеного, керуючись ст. 258-259, 263-265 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Болехівської міської ради про визнання права власності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 - реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1

Болехівська міська рада площа І.Франка, 12 м.Болехів Калуського району Івано-Франківської області, .

Суддя Головенко О.С.