Провадження №22-ц/824/2906/2025
У Х В А Л А

10 березня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши заяву суддів Журби С.О., Писаної Т.О., Приходька К.П., у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 за участю заінтересованих осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н ОВ И В :

У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою за участю заінтересованих осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено повністю; заборонено ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо переоформлення або відчуження нерухомого майна: садового будинку загальною площею 254,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , Садове товариство «Зазим`є-16»: земельної ділянки, площею 0 1012 га для ведення садівництва, розташованої в с. Зазим`є Броварського районy Броварського району Київської області, Садове товариство «Зазим`є-16»; квартири, однокімнатної, загальною площею 145,2 кв.м, житловою площею 32,3 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 машиномісця, загальною площею 16,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, 27 вересня 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржувану ухвалу вважає незаконною та такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що суд не врахував вимоги ст. 151, ч. 9 ст. 153 ЦПК України та не повернув заяву про забезпечення позову, до якої позивач надав докази, що не були засвідчені належним чином.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 27 вересня 2024 року визначено склад колегії суддів: Журба С.О. (суддя-доповідач), Приходько К.П. та Писана Т.О.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року витребувано з Дніпровського районного суду м. Києва матеріали справи №755/15920/24.

23 жовтня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли матеріали цивільної справи № 755/15920/24.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року призначено на 30 січня 2025 року.

Як встановлено колегією суддів апеляційного суду, після надходження матеріалів справи до апеляційного суду Дніпровським районним суду м. Києва 28 жовтня 2024 року було постановлено іншу ухвалу, відповідно до якої заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 аналогічного характеру про забезпечення позову задоволено повністю.

11 листопада 2024 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2024 року.

12 листопада 2024 року апеляційним судом було витребувано матеріали зазначеної судової справи (за результатами розгляду яких Дніпровський районний суд м. Києва 28 жовтня 2024 року постановив ухвалу про забезпечення позову), однак вказані матеріали справи на адресу апеляційного суду на день розгляду першої апеляційної скарги не надійшли, що унеможливо розгляд вказаної апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року.

20 лютого 2025 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року - без змін.

З матеріалів справи вбачається, що в ухвалі Дніпровського районного суду міста Києва від 17 вересня 2024 року накладалася заборона вчинення будь-яких дії щодо переоформлення або відчуження ряду нерухомого майна, зокрема і машиномісця, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Водночас ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2024 року накладена заборона вчинення будь-яких дії щодо переоформлення або відчуження мова машиномісця, загальною площею 16,3 кв.м., розташованого в АДРЕСА_3 .

Таким чином обидві ухвали стосуються одного й того ж майна - машиномісця, однак в ухвалі від 17 вересня 2024 року Дніпровський районний суд міста Києва зазначив іншу його адресу. Інші обставини зазначених судових рішень, в тому числі й підстави та умови забезпечення позову, є аналогічні.

Оскільки колегія суддів в складі суддів Журби С. О., Писаної Т. О., Приходька К. П. уже вирішувала питання щодоналежності вжитого заходу забезпечення позову, його співмірності як позовним вимогам, так і заявленим можливим ризикам, стосовно вказаного майна, розгляд такою колегією апеляційної скарги на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2024 року, яка в питанні вжиття забезпечення позову стосовно машиномісця відрізняється від попередньої ухвали лише уточненою адресою його місцезнаходження, може викликати сумнів у сторін щодо визначеності майбутнього судового рішення.

За приписами частини 1 статті 40 ЦПК України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 46).

Крім того, пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші, ніж перелічені у пунктах 1-4 частини першої статті 36 ЦПК України, обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Ураховуючи те, що судді Журба С.О., Писана Т.О., Приходько К.П. фактично вже розглядали питання, яке є предметом оскарження, заява про самовідвід підлягає задоволенню на підставі пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України аби усунути обставини, які б давали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді та суду.

Таким чином, заяву про самовідвід суддів Журби С.О., Писаної Т.О., Приходька К.П. необхідно задовольнити, а справу передати для повторного автоматизованого розподілу.

Керуючись статтями 33, 36, 39, 40 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву суддів Журби С.О., Писаної Т.О., Приходька К.П. про самовідвід у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 за участю заінтересованих осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Відвести суддів Журбу С.О., Писану Т.О., Приходька К.П. від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2024 року.

Передати справу для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько