РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/844/24

Номер провадження 2/495/1373/2025

25 лютого 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі судового засідання Кракатиці В.І.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Єфименко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.08.2021 року по 09.12.2022 року.

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

Позивач з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06 листопада 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №523. Відповідно до довідки №254 від 12 січня 2024 року, виданої КП«ЖЕО№1», до складу його сім`ї входить неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , він перебуває на його повному утриманні, відповідач лише зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проте вже тривалий час проживає за іншою адресою. 11.08.2021 року позивач звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на свою користь аліментів на утримання спільного сина, однак, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.09.2021 року йому було відмовлено у видачі судового наказу за вищезазначеною заявою.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року по справі №495/9942/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів позовні вимоги було задоволено. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти за утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 09.12.2022 року і до повнолітня дитини.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2023 року заява ОСОБА_3 про виправлення описки в рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року по цивільній була задоволена та зазначено в резолютивній частині рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року, що вірна дата, з якої необхідно стягнути аліменти 11.08.2021 року. Постановою Одеського апеляційного суду від 18 вересня 2023 року зазначену вище ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 квітня 1023 року було скасовано, в задоволенні заяви ОСОБА_3 про виправлення описки було відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 19.12.2023 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження. Таким чином, зазначеними вище рішеннями різних судових інстанцій не було вирішено питання щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь позивача на утримання спільної неповнолітньої дитини за період з 11.08.2021 року до 09.12.2022 року.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач скористався своїм правом відповідно до ст.178 ЦПК України та на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що з позовними вимогами не згодна, вважає їх надуманими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Рух справи у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.02.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.03.2024 року здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.10.2024 року підготовче судове засідання закрито та справа призначена до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні адвокат Тузлукова І.П. позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини які зазначені в позову та наполягала на задоволенні позову.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача адвокат Єфименко Н.В. відзив підтримали та просили відмовити у задоволені позову.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, відзив, докази, суд приходить до наступного висновку.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

Сторони по справі являються батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 06.11.2007 року, актовий запис №523.

Відповідно до довідки КП «ЖЕО №1» м.Білгород-Дністровський від 12.01.2021 року неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з позивачем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проте вже тривалий час мешкає за іншою адресою.

07.11.2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області справа № 495/3557/20 видано судовий наказ про стягнення з Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 та потім з ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Оскільки з 01.06.2021 року неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за своїм власним бажанням проживав з позивачем ОСОБА_3 та перебував на його вихованні та утриманні, позивач ОСОБА_3 26.07.2020 року звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, в якому просив визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_3 та припинити з 01.06.2021 року стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі судового наказу виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, справа №495/3557/20.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.04.2022 року, справа №495/5950/21 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів - задоволено частково.

Визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26.07.2021 року, які стягуються на підставі судового наказу виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, справа №495/3557/20.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19.12.2022 року апеляційна скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.04.2022 року, справа №495/5950/21 залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 30.08.2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.04.2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19.12.2022 року в частині припинення стягнення аліментів залишено без змін.

11.08.2021 року ОСОБА_3 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.09.2021 року, справа №495/6528/21 у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відмовлено.

09.12.2022 року ОСОБА_3 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.08.2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року, справа №495/9942/22 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.12.2022 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.

12.04.2023 року ОСОБА_3 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з заявою про виправлення описки в рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року, справа №495/9942/22 та зазначив, що в резолютивній частині даного рішення допущено описку, невірно зазначена дата з якої необхідно стягувати аліменти, замість вірної « ІНФОРМАЦІЯ_5 », зазначено « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2023 року, справа №495/9942/22 року заява ОСОБА_3 про виправлення описки в рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року, справа №495/9942/22 задоволена.

В резолютивній частині рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року, справа №495/9942/22 зазначено, що аліменти необхідно стягувати з 11.08.2021 року, в іншій частині рішення залишено без змін.

ОСОБА_2 не погодившись з ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2023 року, справа №495/9942/22 року подала апеляційну скаргу.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18.09.2023 року апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена. Ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2023 року, справа №495/9942/22 року - скасована. В задоволені заяви ОСОБА_3 про виправлення описки в рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року, справа №495/9942/22 відмовлено.

Ухвалою Верховного суду від 19.12.2023 року ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження на постанову Одеського апеляційного суду від 18.09.2023 року відмовлено.

30.01.2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.08.2021 року по 09.12.2022 року.

Положеннями частини другої статті 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом частини третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У відповідності до ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; б) ухилення відповідача від надання утримання дитині.

Ухилення від сплати аліментів це винна протиправна поведінка, тобто свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто із вимогою про сплату коштів необхідних для утримання дитини.

Постановою Верховного Суду від 18.05.2020 року (справа № 215/5867/17) сформовано правову позицію, про те, що частиною другою статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині.

За загальним правилом, визначеним СК України та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

В даному випадку суд враховує, що надані до суду позивачем докази свідчать про наявність тривалого спору між сторонами щодо визначення місця проживання спільного сина, який перебував на розгляді у судах з 26.07.2020 року до серпня 2023 року.

В цей період, а саме з 11.08.2021 року по 01.09.2021 року позивач ОСОБА_3 вчиняв дії щодо одержання аліментів з відповідача на утримання дитини, проте на підставі ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.09.2021 року, в задоволенні заяви ОСОБА_3 про видачу удового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина було відмовлено та роз`яснено, що в провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів та станом на дату подачі заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів справа не розглянута.

Також, позивачем надано в якості доказів те, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів за рішенням суду від 31.03.2023 року в ході виконавчого провадження, що в свою чергу доводить факт ухилення відповідача ОСОБА_2 від сплати аліментів на утримання сина.

Отже, на підтвердження вжиття позивачем відповідних заходів для вирішення питання про стягнення з відповідача аліментів за минулий час надано належні достатні та допустимі докази про вжиття позивачем заходів спрямованих на отримання від відповідача аліментів на утримання дитини, проте такі заходи не принесли результату, а тому суд вважає доведеним твердження позивача про те, що ним вживались заходи для стягнення з відповідача аліментів за минулий час.

Крім того суд приймає до уваги той факт, що у постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18) зроблено висновок про те, що аліменти це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти.

Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір (постанова Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №520/21069/18 (провадження № 61-1347св20).

Припинення стягнення аліментів можливе, зокрема, тоді, коли дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача (постанова Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №686/18140/21 (провадження №61-6611св22)).

Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти. При цьому, факт зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання аліментів з боку того з батьків, з ким стала проживати дитина на користь того з батьків з ким вона проживала.

Як вже зазначалося, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.04.2022 по справі №495/5950/21 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів - задоволено частково, та було зокрема визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладені обставини справи, оскільки спільний син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із позивачем з кінця 2021 року, відтак наявні підстави для стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.08.2021 року по 09.12.2022 року.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів за минулий час підлягають задоволенню, оскільки позивачем вживались заходи щодо отримання аліментів з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 180-182 СК України, ст. 2, 4, 5, 76-81, 258, 259, 263-265, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.08.2021 року по 09.12.2022 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування/ім`я сторін:

Позивач ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).

З урахуванням перебування головуючої судді на лікарняному у період з 07.03.2025 по 11.03.2025 повний текст судового рішення складено у перший робочий день після виходу судді з лікарняного 12 березня 2025 року.

Суддя Н.Д.Анісімова