САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/150/25
Провадження №2/726/101/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10.03.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Проскурняка І. Г., за участю секретаря судових засідань: Богонос Г. Й. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №726/150/25 за позовною заявою Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача ЧМР звернувся до суду із позовом про стягнення безпідставно збережених коштів до відповідача ОСОБА_1 .

В позові посилається на те, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність.

За ОСОБА_1 у період з 10.05.2024 року по 20.08.2024 року було зареєстровано право власності на нежитлову будівлю та споруду (фарбувально мотальний цех літ. Х, відстійник № НОМЕР_1 , башта №5) за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 3663,1 кв.м. Зазначене нерухоме майно розміщене на земельній ділянці площею 0,0516 га., кадастровий номер :26:002:0123., яка зареєстрована 14.11.2023 року.

У зв`язку із не оформленням відповідачем права користування земельною ділянкою на правах оренди, що в свою чергу потягнуло за собою фактичне безоплатне її використання за період з 10.05.2024 року по 20.08.20254 року, виконавчим органом Чернівецької міської ради департаментом урбаністики та архітектури міської ради було підготовлено та направлено лист на адресу відповідача, у якому запропоновано впродовж одного місяця з дня отримання листа сплатити безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за землю в сумі 18 966, 32 гривень та оформити правовстановлюючі документи на землю, однак відповідач кошти не сплатив та документи не оформив.

На підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Департаментом урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради проведено розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за користування ОСОБА_1 без належних на те правових підстав у період з 10.05.2024 року по 20.08.2024 року зазначеною земельною ділянкою на суму 18 966, 32 гривень.

Зазначає, що відповідач не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою, за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свій дохід, а позивач втратив належне йому майно.

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Чернівецької міської ради безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою без належних на те правовстановлюючих підстав у розмірі 18 966, 32 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Чернівецької міської ради витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 гривень.

Представник позивача Чернівецької міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по сплаті орендної плати та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань встановлено, що ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність (а.с.7-9).

За ОСОБА_1 у період з 10.05.2024 року по 20.08.2024 року було зареєстровано право власності на нежитлову будівлю та споруду (фарбувально мотальний цех літ. Х, відстійник № НОМЕР_1 , башта №5) за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 3663,1 кв.м. Зазначене нерухоме майно розміщене на земельній ділянці площею 0,0516 га., кадастровий номер :26:002:0123, яка зареєстрована 14.11.2023 року.

Із розрахунку безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , площа 0,0516 га., кадастровий номер :26:002:0123 у зв`язку із не оформленням ОСОБА_1 права користування земельною ділянкою на правах оренди утворилась заборгованість за період з 10.05.2024 року по 20.08.2024 року у розмірі орендної плати за землю в сумі 18 966, 32 гривень (а.с.11).

Витягом №НВ-024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 17.09.2024 року з кадастровим номером :26:002:0123 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 2246499,83 гривень (а.с.12).

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером :26:002:0123, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрована 14.11.2023 року (а.с.13-14).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.10.2024 року №399872096 за ОСОБА_1 у період з 10.05.2024 року по 20.08.2024 року було зареєстровано право власності на нежитлову будівлю та споруду за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 3663,1 кв.м. (а.с.16).

Листом Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради ОСОБА_1 повідомлявся про наявність у нього заборгованості за безпідставно збережених коштів (а.с.18-19).

Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Частини 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 ЗК України реалізуються через право постійного користування або право оренди.

Частиною 1 статті 93 і статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Водночас згідно зі статтями 122-124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі".

Водночас ЗК України регламентує перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду. Відповідно до частин 1, 2 статті 120 цього Кодексу у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини 1 статті 1212 ЦК України.

Такий самий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц та від20.09.2018 у справі №925/230/17 .

Підсумовуючи наведене, суд дійшов до висновку, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна відповідач ОСОБА_1 як власник цього майна став фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований об`єкт нерухомості по АДРЕСА_1 , тому у нього виник обов`язок сплати за користування земельною ділянкою за період з 10.05.2024 року по 20.08.2024 року, на якій таке майно розташовано.

Єдиною формою здійснення плати за користування спірною земельною ділянкою для відповідача, як землекористувача, могла бути орендна плата. Таким чином, розмір безпідставно збережених коштів за користування спірною земельною ділянкою має визначатися як розмір неодержаної орендної плати за землю.

Статтею 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Згідно з частиною другою статті 20 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про оцінку земель» витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Отже, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, який підтверджує дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч.3,4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

На підставі викладеного, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 18 966,32 гривень на користь Чернівецької міської ради.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору на користь Чернівецької міської ради в розмірі 3028,00 гривень.

Керуючись ст.ст.10,12,81,141, 259, 264,265 ЦПК України, ст..ст.15, 96, 122-125, 152, 206 ЗК України, ЗУ «Про оцінку земель», суд,

ВИРІШИВ :

Позовну заяву Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Чернівецької міської ради безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою без належних на те правових підстав у розмірі 18 966, 32 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Чернівецької міської ради витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30-ти з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддя І. Г. Проскурняк