Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.03.2025 Справа №607/4498/25 Провадження №2-о/607/250/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря Шимків Л.І., заявниці ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк 6 (шість) місяців, яким встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав кривдника, а саме, заборонити ОСОБА_2 : вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, а також в будь-який спосіб спілкуватися зі нею; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання (перебування) заявниці з дитиною, за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що в 2019 році познайомилася з ОСОБА_2 та у них склалися романтичні стосунки. Через деякий час стали проживати разом у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Невдовзі відносини стали погіршуватись, ОСОБА_2 почав неадекватно себе поводити, словесно ображати, залякувати, переслідувати через безпідставні ревнощі, погрожувати фізичною розправою. У 2021 році народилась спільна дитина - ОСОБА_3 . Поведінка ОСОБА_2 після народження доньки не змінилась, сварки продовжувались, він йшов із дому та постійно надсилав та надсилає аудіо повідомлення образливого та принизливого характеру через месенджер Viber, в яких постійно залякує, погрожує, чинить психологічний тиск, що викликає у заявниці емоційний стрес, почуття страху та тривоги. Його дії є навмисними та систематичними, що підтверджується наявними аудіозаписами. Також, вона зверталася в поліцію з приводу погроз ОСОБА_2 . Така протиправна поведінка ОСОБА_2 негативно впливає на здоров`я та працездатність, а також на психологічний та фізичний стан заявниці. Вона постійно перебуваю в стані стресу та тривоги, побоюючись за свою безпеку та безпеку дитини. На будь-які зауваження з приводу припинення протиправної поведінки ОСОБА_2 не реагує. Вважає, що є особою, яка зазнала домашнього насильства.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.03.2025 відкрито провадження у справі.

Заявниця в судовому засіданні підтримала заяву з підстав, викладених у ній.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки.

Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.

Встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_2 , фактично проживає в АДРЕСА_1 .

Згідно талонів-повідомлень єдиного обліку № 42573 від 05.12.2024 та № 2409 від 18.01.2025, відповіді ТРУП ГУНП в Тернопільській області, ОСОБА_1 05.12.2024 та 18.01.2025 зверталася в поліцію із заявами про те, що колишній співмешканець ОСОБА_2 надсилає їй аудіо записи з погрозами.

Судом досліджено надані заявником на цифровому носії аудіо записи, на яких зафіксовано аудіо повідомлення, які надсилав заявниці ОСОБА_2 , в яких наявні погрози фізичною та психологічною розправою, образи, зневажливе ставлення з метою приниження, залякування та нецензурна лексика в сторону ОСОБА_1 .

Розглянувши справу, суд доходить висновку, що заява підлягає до задоволення, зважаючи на таке.

Відповідно до пунктів 3, 6, 7, 8, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти.

Частинами другою, третьою, четвертою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2020 року в справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19) вказано, що «при вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Обґрунтовуючи заяву заявниця стверджує, що є ризик того, що заінтересована особа знову буде вчиняти відносно неї домашнє насильство.

Виходячи із принципу пропорційності, оцінюючи високі ризики продовження протиправної поведінки заінтересованої особи, та її вплив на заявницю, що може призвести до тяжких або особливо тяжких наслідків, враховуючи дані про особу ОСОБА_2 , який демонструє агресивну поведінку відносно заявниці, тривалість та неодноразовість вчинення протиправних дій, його репутацію, суд вважає що такі втручання в особисті права заінтересованої особи, які просить заявниця, є пропорційним, доречним відповідає меті його застосування, та забезпечить дієвий та ефективний захист заявниці від кривдника.

Зазначене підтверджується наданими заявницею аудіо повідомлень ОСОБА_2 , в яких міститься погрози фізичною та психологічною розправою, образи, зневажливе ставлення з метою приниження, залякування та нецензурна лексика в сторону ОСОБА_1 , що класифікується як психологічне насильство, в силу пункту 14 часини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За таких обставин, враховуючи принцип пропорційності, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису підлягають до задоволення.

При цьому суд враховує, що в силу статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ОСОБА_1 має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла, та держава має позитивне зобов`язання у захисті від вторгнення в її приватне життя з боку інших (справа «X. і Y. проти Нідерландів») яке, зважаючи на встановлені обставини справи, превалює в цьому випадку над конституційними правами заінтересованої особи, які підлягають обмеженню.

При цьому, обмеження не завдадуть істотної шкоди заінтересованій особі.

На підставі наведеного, керуючись статтями 4, 13, 82, 263, 265, 350-1 350-6 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк 6 (шість) місяців, яким встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав кривдника, а саме заборонити ОСОБА_2 :

вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, а також в будь-який спосіб спілкуватися зі нею;

заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання (перебування) заявниці з дитиною, за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Копію рішення суду направити до Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області для взяття ОСОБА_2 на профілактичний облік та до виконавчого комітету Тернопільської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Реквізити сторін:

Заявник: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , тел.: НОМЕР_3 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , тел.: НОМЕР_4 .

Головуючий суддяВ. М. Позняк