Справа № 740/519/25
Провадження № 2/740/711/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участі секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником адвокатом Гринь Людмилою Василівною, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

установив:

У січні 2025 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення ним повноліття.

Позов мотивовано тим, що сторони з 10 вересня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 вересня 2024 року, мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання, не має можливості працювати, значні кошти витрачає на лікування. Відповідач є оператором поштового зв`язку в АТ «Укрпошта», має стабільний заробіток, не має на утримані інших осіб, також користується автомобілем, який придбано у шлюбі, а тому має реальну можливість сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу). Однак відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з указаним позовом.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання у справі призначено на 04 березня 2025 року 15-30 год.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивачки адвокат Гринь Л. В. у позовній заяві просила розглянути справу без її та позивачки участі.

Відповідач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав частково, а саме в розмірі 1/4 частки його доходу, просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків.

Суд установив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 2011 року, який розірвано рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 вересня 2024 року (а. с. 10).

Сторони мають спільну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 12).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 470213 ОСОБА_1 має ІІІ групу інвалідності строком до 01.03.2025, причина інвалідності загальне захворювання (зворот а. с. 6, 7), дата чергового переогляду - 21.02.2025.

Згідно з довідкою № 07-7-15-15-13 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (зворот а. с. 14).

За твердженням позивачки, що не спростовано відповідачем, спільна неповнолітня дитина сторін проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до вимог ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що з авданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання спільного неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, про що просила у позові позивачка, суд не вбачає. Позивачка не надала жодних доказів на обґрунтування цих позовних вимог, а саме на підтвердження спроможності відповідача сплачувати аліменти в такому розмірі, як і не заявляла жодних клопотань про витребування таких доказів, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 - 81, 89, 128, 141, 223, 263 - 265, 273, 274 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , поданий представником адвокатом Гринь Людмилою Василівною, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 (однієї чверті) частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 січня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко