КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2171/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Євграфової Є.П.,

при секретарі Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про визнання рішення незаконним та зобов`язати вчинити дії,

за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 березня 2024 року та на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 травня 2024 року, ухвалених під головуванням судді Пономаренко Н.В.,-

встановив:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом.

Позивач просив: визнати незаконною відмову ТОВ «Вердикт Капітал» провести реструктуризацію споживчого кредиту ОСОБА_1 за договором про іпотечний кредит № 1.07091571 від 03 вересня 2007 року відповідно до умов Закону України № 1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті»; зобов`язати ТОВ «Вердикт Капітал» провести реструктуризацію споживчого кредиту ОСОБА_1 за договором про іпотечний кредит № 1.07091571 від 03 вересня 2007 року відповідно до умов Закону України № 1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 вересня 2007 року між ЗАТ «Міжнародний іпотечний Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит № 1. 07091571 та іпотечний договір № 1. 07091571.

В передбаченому пунктом 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» 22 липня 2021 року позивачем подано заяву про проведення реструктуризації за кредитним договором.

Згідно відповіді від 06 серпня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» зазначило про те, що відповідач звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань у зв`язку з ненаданням ОСОБА_1 документального підтвердження наявності зареєстрованого права власності на квартиру АДРЕСА_1 та відсутності будь-яких відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно в наданій Інформаційній довідці № 266461326 від 19 липня 2021 року.

Позивач вважає відмову у задоволенні заяви про проведення реструктуризації протиправною та такою, що не ґрунтується на вимогах Закону України «Про споживче кредитування».

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 березня 2024 року позов задоволено.

Визнанонезаконною відмову товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» у проведенні реструктуризації кредитної заборгованості за договором про іпотечний кредит № 1.07091571 від 03 вересня 2007 року, відповідно до Закону України № 1381-ІХ «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті».

Зобов`язанотовариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» провести реструктуризацію споживчого кредиту за договором про іпотечний кредит №1.07091571 від 03 вересня 2007 року, відповідно до Закону України № 1381-ІХ «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті».

У березні 2024 року представник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду та просила стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн 00 коп. та сплачений судовий збір за подання позовної заяви.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 15 травня 2024 року названу заяву задоволено частково.

Стягнутоіз товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2 147 грн 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Вердикт Капітал» просить: рішення суду від 25 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог; додаткове рішення суду від 15 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні представник ТОВ «Вердикт Капітал» вимоги апеляційної скарги підтримала.

Представник Шляєва Д.В. протии апеляційної скарги заперечила.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що дії товариства щодо відмови у проведенні реструктуризації позбавили позивача його гарантованого законом права на проведення реструктуризації зобов`язання за кредитним договором в іноземній валюти, тому права ОСОБА_1 підлягають поновленню шляхом визнання протиправною відмови у проведенні реструктуризації відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX та зобов`язання провести реструктуризацію.

Задовольняючи частково заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції врахував обсяг виконаних адвокатом робіт та складність справи.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що 03 вересня 2007 року між ЗАТ «Міжнародний іпотечний Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит № 1. 07091571.

За п.1.1. договору ЗАТ «Міжнародний іпотечний Банк» надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 102 000, 00 доларів США на строк користування 240 місяців, а позивач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за його користування, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором.

Відповідно до п.1.2., кредит надано на придбання квартири АДРЕСА_1 .

03 вересня 2007 року між ЗАТ «Міжнародний іпотечний Банк» і позивачем укладено іпотечний договір № 1. 07091571.

Згідно до пункту 1.1. договору, позивач в якості забезпечення виконання всіх своїх зобов`язань передав в іпотеку ЗАТ «Міжнародний іпотечний Банк» нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , яка належить позивачу на праві власності згідно договору купівлі-продажу квартири від 03 вересня 2007 року.

04 вересня 2020 року на підставі договору № 401 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки фізичних осіб укладеного між ПАТ «Платинум Банк», правонаступником ЗАТ «Міжнародний іпотечний Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал», права вимоги за кредитним договором та майнові права за договором іпотеки передано позивачу.

ОСОБА_1 22 липня 2021 року звернувся до відповідача із заявою про реструктуризацію зобов`язань, передбачених кредитним договором, в порядку п. 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

Копію заяви про реструктуризацію позивачем надіслано Національному банку України.

16 червня 2021 року позивач звернувся до Національного банку України та відповідача з вимогою надати роз`яснення, чи підлягає реструктуризації відповідно до умов Закону України № 1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті».

Згідно відповіді від 26 серпня 2021 року Національний банк України повідомив, що до заяви про реструктуризацію ОСОБА_1 додав інформаційну довідку № 266461236 від 19 липня 2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, в якій відсутні будь-які відомості про реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна за позивачем.

27 жовтня 2021 року Національний банк України надав відповідь на повторне звернення позивача від 22 вересня 2021 року та повідомив, що згідно отриманої від відповідача інформації, ОСОБА_1 відмовлено у проведенні реструктуризації, через недодану до заяви про реструктуризацію розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до листа директора ТОВ «Вердикт Капітал», у наданій позивачем інформаційній довідці № 266461236 від 19 липня 2021 року відсутні будь-які відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно. ТОВ «Вердикт Капітал» звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за договором про іпотечний кредит.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що ним виконані вимоги пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» в повному обсязі. У ТОВ «Вердикт Капітал» відсутні будь-які законні підстави не проводити реструктуризацію. Відмова банку у задоволенні заяви про проведення реструктуризації є протиправною та незаконною.

Згідно з п. 2 розділу ІV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом, крім пункту 6 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, та пункту 7 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, які відповідають викладеним у зазначеному пункті критеріям.

Відповідно до п. 7 розділу ІV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом:

1) обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі:

наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника;

відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації;

2) виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного

до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване

на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка),

за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого

не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).

Закон України «Про споживче кредитування» визначає вичерпний перелік обставин при яких кредитор має право відмовити у реструктуризації за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» критеріям (незалежно від дати укладення договору), та підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника: у разі пропуску позичальником строків, на подачу заяви, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим законом (абзац 7 підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»); у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у підпункті 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом (абзац 9 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»).

Встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» відмовлено позивачу у проведенні реструктуризації у зв`язку із ненаданням ОСОБА_1 документального підтвердження наявності зареєстрованого права власності на квартиру АДРЕСА_1 та відсутності будь-яких відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно в наданій Інформаційній довідці № 266461326 від 19 липня 2021 року.

Так, ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Вердикт Капітал» із заявою про проведення реструктуризації у визначений Законом строк.

Позивачем до заяви додано: Інформаціюз Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно позичальника ОСОБА_1 ; Інформаціюпро членів сім`ї (копії паспортів, документів про присвоєння ідентифікаційного номера платника податків, свідоцтво про народження дитини; Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про членів сім`ї тощо.

У поданій заяві вказані усі обов`язкові реквізити, визначені підпунктом 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування», та додано усі визначені частиною 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» документи.

Із долученої до заяви про проведення реструктуризації інформаційної довідки № 266461326 від 19 липня 2021 року вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

У розділі «Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» щодо названої квартири зазначено: «тип обтяження» - заборона на нерухоме майно, «власник» - ОСОБА_1 .

Відтак, посилання ТОВ «Вердикт Капітал» на відсутність документального підтвердження наявності у позивача зареєстрованого права власності на спірну квартиру є помилковим.

Враховуючи, що Законом України «Про споживче кредитування» не передбачено підстави для відмови у проведенні реструктуризації у випадку відсутності будь-яких відомостей в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, відтак, відмова ТОВ «Вердикт Капітал» у проведенні реструктуризації кредитного договору ОСОБА_1 є незаконною.

Висновок суду першої інстанції є правильним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що долучена до заяви про проведення реструктуризації Інформаційна довідка № 266461236 від 19 липня 2021 року не містить розширеної інформації про деталізацію, колегія суддів відхиляє, оскільки вказана довідка містить необхідну інформацію щодо майнових прав позивача щодо квартири АДРЕСА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку, що судом при вирішенні спору були порушені норми матеріального та процесуального права.

У березні 2024 року представник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду та просила стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн 00 коп. та сплачений судовий збір за подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представник ОСОБА_1 просила стягнути із відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн 00 коп. та сплачений судовий збір.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником Шляєва Д.В. надано копію: договору про надання правової допомоги від 31 серпня 2022 року; додаткової угоди № 2 до договору про надання правової допомоги; акту № 2 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг).

В акті приймання-передачі виконаних робіт зазначено:

- складання позовної заяви - 5 000 грн 00 коп.;

- складання відповіді на відзив на позовну заяву - 3 000 грн 00 коп.;

- участь у судовому засіданні 23 лютого 2024 року - 3 500 грн 00 коп.;

- участь у судовому засіданні 25 березня 2024 року - 3 500 грн 00 коп.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для вивчення матеріалів справи, підготовки та подання позовної заяви та відповіді на відзив колегія суддів вважає, що зазначені представником ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн 00 коп. є завищеними та не достатньо обґрунтованими.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню із відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн 00 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 2 147 грн 20 коп.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку, що судом при вирішенні спору були порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 25 березня 2024 року та додаткове рішення суду від 15 травня 2024 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для їх скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 березня 2024 року залишити без змін.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 10 березня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Є.П. Євграфова