ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/91/25
10 березня 2025 року Богородчанський районний суд
Івано-Франківської області
в складі: головуючого - судді Решетова В. В.,
з участю секретаря судового засідання Остапишин І. Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання,
ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заявлені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , 23 жовтня 2003 року був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблений актовий запис №1761. На даний час їхній шлюб є формальним, розлучення це єдиний вихід для будування нового щасливого життя, тому в провадженні Богородчанського районного суду Івано-Франківської області перебуває справа № 338/1560/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Від шлюбу у подружжя є троє спільних дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Двоє дітей на даний час є повнолітніми, здобувають вищу освіту, на що потребують відповідного утримання, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідач на утримання дітей жодних коштів не надає, участі у додаткових витратах не бере. Водночас оплата навчання дітей та пов`язані з цим витрати є значними. Самостійно забезпечувати дітей, які продовжують навчання, їй складно.
Позивачка вказує, що відповідач є фізично здоровою, працездатною особою, а тому має змогу допомагати повнолітнім дітям, які продовжують навчання.
З огляду на викладене, посилаючись на вимоги ст. 198, 199, 200 Сімейного кодексу України, позивачка просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які продовжують навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 гривень щомісячно на кожну дитину, до закінчення останніми навчання, але не більше як до досягнення 23-річного віку. Також просить віднести судові витрат на рахунок відповідача.
Ухвалою від 24 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивачка в позовній заяві просила справу розглядати у її відсутність, не заперечує щодо ухвалення у справі заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не поінформував, правом подання відзиву не скористався, заяв чи клопотань щодо розгляду справи від нього не надходило.
З огляду на викладене, відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , досягла повноліття, є студентом ІІ курсу факультету протиповітряної оборони сухопутних військ, перебуває на військовій службі у Харківському національному університеті Повітряних Сил, термін навчання з 31 серпня 2023 року до 2027 року. Денна форма навчання, державне забезпечення.
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 досяг повноліття, є студентом ІІІ курсу, навчається на контрактній основі, кафедра військової підготовки Івано-Франківського національного технічному університеті нафти і газу за програмою підготовки офіцерів для проходження військової служби в ЗСУ, термін навчання до червня 2026 року.
Частиною 1 ст. 180 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Статтею 200 Сімейного кодексу України закріплено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Таким чином, при вирішенні питання про стягнення аліментів на повнолітніх дочку та сина, які продовжують навчання, та визначення їх розміру має значення, зокрема, встановлення можливості надання батьками матеріальної допомоги, а також з`ясування потреби повнолітніх дочки та сини, які продовжують навчання, в отриманні такої допомоги.
Відповідно до положень ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Зазначена норма встановлює рівний обов`язок обох батьків утримувати повнолітніх дочку та сина, які продовжують навчання.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України).
Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
З огляду на викладене, враховуючи, що стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання та в цей період не мають самостійного заробітку, тому потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років, є одним із способів захисту інтересів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таку допомогу крім позивачки має надавати також і відповідач, виходячи з рівного обов`язку батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, відповідач не надав суду доказів, на підтвердження незадовільного стану його здоров`я та доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу на навчання дітей, зважаючи на принцип диспозитивності цивільного судочинства, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та, починаючи з 24 січня 2025 року, стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,в розмірі 4000 грн щомісячно на кожну дитину до 31 травня 2027 року (до закінчення навчання ОСОБА_3 ) та 31 червня 2026 року (до закінчення навчання ОСОБА_4 ).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Щодо стягнення з відповідача понесених позивачкою судових витрат, суд зазначає наступне.
За змістом статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Розмір судового збору у даній справі відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" становить 1211,20 грн, від сплати якого позивачка звільнена. Тому з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути судовий збір у вказаному розмірі.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
З огляду на шаблонний тип справи, відсутність необхідності окремої оплати зустрічей та консультацій, реальний час необхідний на виконання процесуальних дій по підготовці позовної заяви та інших заяв та клопотань до суду, вимога про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню на суму 3000,00 грн, що буде співмірним як зі складністю справи, так і ціною позову.
На підставі викладеного, керуючись ст. 141, 191, 199 - 200 Сімейного кодексу України, ст. 263 - 265, 279, 354, 430 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання, задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень щомісячно.
Стягнення аліментів розпочати з 24 січня 2025 року і проводити до закінчення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчання до 31 травня 2027 року, але не більше, ніж до досягнення нею 23 річного віку.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень щомісячно.
Стягнення аліментів розпочати з 24 січня 2025 року і проводити до закінчення ОСОБА_4 навчання до 31 червня 2026 року, але не більше, ніж до досягнення ним 23 річного віку.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. В. Решетов