Справа № 930/3270/24
Провадження №2/930/322/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2025 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Войницької Т.Є.

за участі секретаря судового засідання Поліщук Р.В.

представника позивача Сивого М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сивого Михайла Віталійовича до Немирівської міської ради про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року предстаник позивача ОСОБА_1 -адвокат Сивий М.В. звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до Немирівської міської ради, у якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 70.2 кв.м., житловою площею 46.6 кв.м.

Позов мотивовано тим, що після смерті матері ОСОБА_1 успадкувала квартиру АДРЕСА_1 . Вказана квартира належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , видане наказом 02.07.1997 року Жмеринською дистанцією цивільних споруд, відповідно до свідоцтва загальна площа квартири становила 49.2 кв. м.

На момент набуття права власності на квартиру позивачем її загальна площа уже фактично становила 69,8 кв.м., оскільки ще за життя матері позивача задля поліпшення житлових умов розпочалась та проводилась реконструкція квартири без відповідних на те дозволів.

30.07.2012 комунальним підприємством «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» зареєстровано право власності на квартиру на підставі про право на спадщину від 05.05.2012р., де в примітці передбачено зміну загальної площі квартир из 49,2 кв.м. на 69.8 кв.м., у зв`язку з переобладнанням кухні в кімнату, та самочинними побудованими сараєм і погрібом.

15.08.2024 виготовлено новий технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 , в якому у зв`язку із змінами правил розрахунку площі приміщень загальна площа квартири уже становить 70,2 кв.м.

23.09.2024 позивач звернулась до виконкому Немирівської міської ради з проханням визнати право власності на реконструйовану квартиру, за результататми розгляду якого 09.09.2024р. відповідач відмовив у визнанні права власності, посилаючись на Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Враховуючи зазначене, позивач не має змоги завершити процес оформлення права власності на реконструйовану квартиру, а значить вільно володіти і розпоряджатись приватним майном, тому змушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на неї в тій площині, в якій вона фактично перебуває.

Проведена реконструкція квартири не призвела до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному будинку, не порушує санітарно-технічні вимоги і правила експлуатації будинку, не порушує умови експлуатації і проживання громадня у будинку та не створює незручностей для мешканців будинку, тому вважає, що самовільне переобладнання квартири можливо узаконити в судовому порядку за правилами ст. 383 та ч. 3 ст. 376 ЦК України.

У зв`язку з наведеним, представник позивача просить визнати за ОСОБА_1 право власності на реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 , яка має загальну площу 70.2 кв.м., житлову площу 46.6 кв.м. і складається з приміщень: 1- частина клоридора, площею 3.2 кв.м., 2 кімната, площею 11, 4 кв.м., 3 кімната, площею 15,2 кв.м., 4 кімната, площею 20 кв.м., 5 кухня, площею 10 кв.м., 6 санвузол, площею 3, 8 кв.м., 7 коридор, площею 5, 1 кв.м, 8 тамбур, площею 1,5 кв.м.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 31 грудня 22024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 28 січня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав, просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Представник Немирівської міської ради в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, у якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, щодо вирішення спору покладався на розсуд суду.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду показала, що вона проживає у АДРЕСА_2 і є сусідкою позивачки ОСОБА_1 . Позивач здійснила реконструкцію квартири, переоблаштувала кухню в кімнату, добудувала погреб та сарай. Проте, такі зміни в квартирі сусідки, її прав не порушують.

Заслухавши представника позивача, свідка ОСОБА_3 , дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом установлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 травня 2012 року Серія ВРР №144386.

Згідно вказаного Свідоцтва про право на спадщину за законом, загальна площа квартири складає 49, 2 кв.м., житлова-35,0 кв.м.

30.07.2012 КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» зареєстровано право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.05.2012р. Серія ВРР №144386.

Згідно примітки КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» загальна площа вказаної квартири змінена з 49,2 кв.м. на 69.8 кв.м., у зв`язку з переобладнанням кухні в кімнату, та самочинно побудованими сараєм і погребом.

З копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , вбачається, що вказана квартира має загальну площу 70,2 кв. м., житлову 46,6 кв. м., та складається з 1-1/2 частина коридору загальною площею 3,2 кв. м., 2-кімната загальною площею 11.4 кв.м, 3-кімната загальною площею 15.2.кв.м, 4-кімната загальною площею 20,0 кв.м, 5-кухня загальною площею-10,0, 6-санвузол загальною площею 3,8 кв. м., 7- коридор загальною площею 5,1 кв.м, 8-тамбур загальною площею 1, 5 кв.м.

23.09.2024 ОСОБА_1 звернулася до Немировської міської ради із заявою, у якій просила визнати за нею право власності на реконструйовану квартиру.

Листом Немировської міської ради №12-09 Д-94 від 09.10.2024 ОСОБА_1 повідомлено про відсутність правових підстав для визнання права власності на здійснену прибудову, зважаючи на відсутність у ОСОБА_1 права власності або оренди на забудовану земельну ділянку та порушення процедури забудови територій, визначену законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ч.2ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 Земельного кодексу України), землекористувачі (стаття 95 Земельного кодексу України), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки або з інших передбачених законом підстав.

Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

За змістом частин 4, 5 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов`язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво об`єкта на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, не може набути право власності на нього в порядку статті 331 ЦК України.

За змістом вищенаведеної частини 1 статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї з трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

З контексту вищенаведених частин 3 та 4 статті 376 ЦК України випливає, що частина 3 цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо цільового призначення земель, а й до випадків, коли такого порушення немає, але особа здійснює будівництво на земельній ділянці, яка їй не належить.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення,

Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

При цьому слід ураховувати положення частини 1 статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об`єкті нерухомості.

Як встановлено в судовому засіданні, внаслідок переобладнання позивачкою кухні в кімнату та добудування сараю та погребу, загальна площа спірної квартири збільшилася з 49.2 кв.м. до 70.2 кв.м. При цьому, переобладнання квартири та будівництво вказаних прибудов здійснено нею без одержання відповідних дозволів та проектів на земельній ділянці, що належить до комунальної власності Немирівської міської ради.

Будь-яких доказів того, що позивачу було надану цю земельну ділянку у власність або у користування до суду не надано, так само, що реконструйована квартира відповідає вимогам будівельних норм і правил.

Показання свідка ОСОБА_3 щодо того, що вказаною реконструкцією квартири позивач не порушила її прав, не спростовують встановлених судом обставин, у зв`язку із чим, суд їх до уваги не приймає.

Враховуючи наведене, суд вважає позов ОСОБА_1 необгрунтованим та не вбачає підстав для його задоволення.

Керуючись ст. ст. 331, 376, ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 258, 259, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сивого Михайла Віталійовича до Немирівської міської ради про визнання права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Т. Є. Войницька