Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9649/24
Номер провадження2/711/378/25
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
05 березня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Демчика Р.В.,
при секретарі Бутовській Д.О.
представника позивача - адвоката Березенка Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа: Черкаська міська рада, -
ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа: Черкаська міська рада
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 27.03.1996 року на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів №175 від 27.03.1996 позивача визначено наймачем квартири АДРЕСА_1 на яку раніше не було видано ордер №2998 з правом заселення житлового приміщення на ім`я його матерів ОСОБА_4 . З позивачем, як члени сім`ї заселені також його дружина, дочка та син. У 2012 році шлюбні відносини між позивачем та відповідачем 2 припинилися, про що складено відповідний актовий запис. Станом на 10.09.2024 за вищевказаною адресою разом з позивачем зареєстровані але не проживають з липня 2012 року відповідачі. Вказане підтверджується актом опитування сусідів. Він самостійно несе тягар утримання квартири з урахуванням реєстрації місця проживання відповідачів, що створює додаткові фінансові навантаження, оскільки комунальні послуги нараховуються відповідно до кількості осіб, що зареєстровані у квартирі. Жодних перешкод у користуванні квартирою їм не створено. Просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням.
Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 18 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.
Представник позивача адвокат Березенко Є.В. в судовому засіданні підтримав позов та наполягав на його задоволенні.
Представник Черкаської міської ради в судове засідання не з`явився. До початку розгляду справи подав заяву, згідно якої при вирішенні спору поклався на розсуд суду.
Суд, заслухавши сторону позивача, дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до Ордера №2998 Виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів №175 від 27.03.1996, ОСОБА_4 наано право на заняття квартири по АДРЕСА_2 , в складі сім`ї ОСОБА_5 чоловік, ОСОБА_1 син.
Згідно з Архівним витягом від 15 липня 2024 №257,270/1-р, Виконавчий комітет Черкаської міської ради народних депутатів рішенням від 27.03.96 №175 вирішив: затвердити рішення житлово-побутової комісії та профспілкового комітету будівельного управління УМВС України в Черкаській області про надання двокімнатної квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_5 на склад сім`ї три особи (він, дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_6 ) з зняттям з квартирного обліку. На квартирному обліку перебуває за місцем роботи з 1990 року. РЕУ-1 після відседення сім`ї ОСОБА_5 із двокімнатної квартири АДРЕСА_4 особовий рахунок переоформити на його сина ОСОБА_1 , складом сім`ї чотири особи (він, дружина, син, дочка).
04 липня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу (серія НОМЕР_1 )
Позивач зазначає, що оскільки відповідачі тривалий час фактично не проживають в квартирі за адресою: АДРЕСА_5 , участі в утриманні житла не беруть, комунальні платежі не сплачують, є підстави для визнання їх такими, що втратили право користування вказаною квартирою. Жодних перешкод у користуванні квартирою їм не створено.
Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатись органи та особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів.
За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно дост.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналіз наведених вище норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.
У постанові ВСУ №825/1335/13-а від 01 березня 2016 року зроблено правовий висновок, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; про виселення; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням може бути подано виключно власником такого майна.
ОСОБА_1 на підтвердження позовних вимог, крім іншого, надав ордер на зайняття житлового приміщення на ім`я ОСОБА_4 в складі сім`ї ОСОБА_5 -чоловік, ОСОБА_1 син.
Згідно ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Аналіз статті 58 ЖК України свідчить про те, що ордер є лише підставою для вселення особи в надане жиле приміщення. Право користування житлом у житловому фонді місцевої ради виникає з договору найму жилого приміщення.
Згідно ч.ч.1-4 ст.18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (Із змінами, внесеними згідно із Законами № 2438-IX від 19.07.2022, № 2459-IX від 27.07.2022, № 2524-IX від 16.08.2022), який регулює відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг, зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється:
1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником;
2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.
Разом із заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), що подається у паперовій формі, така особа подає паспортний документ особи, а також у випадках та порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України, - військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
Отже, аналізуючи вищевказане, законом передбачено право власника житла на зняття з місця реєстрації осіб, які не є співвласниками даного житлового приміщення без їх згоди в досудовому порядку.
З позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, можуть звертатися власник житлового приміщення, наймач (фізична або юридична особа, яка відповідно до умов договору найму (оренди) житла отримує житлове приміщення у користування на певний строк за плату), члени його сім`ї, в тому числі ті, за якими зберігається право на користування житлом як за тимчасово відсутніми, або ті, що отримали броню (ст. 73 - 75 ЖК України). Особи, які користуються жилою площею тимчасово, тобто не мають самостійного права на нього (піднаймачі, тимчасові мешканці), не мають права на пред`явлення такого позову.
Позивачем не надано доказів на підтвердження права власності на квартиру кв. АДРЕСА_1 . Долучений до позову ордер є лише підставою для вселення позивача, як члена сім`ї, в надане жиле приміщення.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Враховуючи те, що позивач не надав належних доказів на обґрунтування позовних вимог та не довів порушення своїх майнових прав, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Згідно з ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, у даній справі у задоволенні позовних вимог відмовлено, тому судовий збір покладається на позивача.
Керуючись ст. ст.12, 81, 263-265, 280-283 ЦПК України,суд
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа: Черкаська міська рада - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Р.В.Демчик

Повний текст рішення складено 11.03.2025 року

Головуючий: Р. В. Демчик