КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/4047/17
Провадження № 2-ві/824/23/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Голуб С.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Київського апеляційного суду Сушко Людмили Петрівни від участі у розгляді цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нікчемними догорів дарування частини спільного майна,

в с т а н о в и в:

У провадженні Київського апеляційного суду перебуває цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року, яким позов ОСОБА_2 задоволено, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вказана справа надійшла на новий розгляд до суду апеляційної інстанції після скасування постановою Верховного Суду від 11 листопада 2020 року постанови Київського апеляційного суду від 02 липня 2019 року про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 12 грудня 2018 року - без змін та передана головуючому судді (судді-доповідачу) - Сушко Л.П. відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 грудня 2020 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року за клопотанням ОСОБА_2 у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (далі - КНДІСЕ).

17 листопада 2022 року матеріали справи № 361/4047/17 повернулись до суду апеляційної інстанції разом із повідомленням експерта про неможливість надання висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року за клопотанням ОСОБА_2 у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу (за наявними у справі матеріалами), проведення якої доручено експертам КНДІСЕ.

26 грудня 2024 року до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Київського апеляційного суду Сушко Л.П. від участі у розгляді справи № 361/4047/17.

Заявлений відвід заявник обґрунтував тим, що 11 листопада 2020 року Верховний Суд своїм обґрунтованим судовим рішенням визнав неправомірність попередніх рішень судів першої та апеляційної інстанцій. Однак, на переконання заявника, для судді Сушко Л.П. це не є законним аргументом для виконання своїх обов`язків із дотриманням законності та об`єктивності.

Не скасувавши жодного протизаконного рішення, висновків попереднього будівельно-технічного дослідження, суддя Сушко Л.П. поновила розгляд справи та без належних на те законних підстав призначила ще одну будівельно-технічну експертизу, щоб уникнути відповідальності за попередні злочинні дії судів першої та апеляційної інстанцій.

Вважає, що суддя Сушко Л.П. не може брати участі у розгляді цивільної справи № 361/4047/17, оскільки своєю поведінкою зганьбила почесне звання судді. Зокрема, навмисне затягування законного та об`єктивного розгляду справи, відсутність скасування необґрунтованого та протизаконного рішення суду провокує зловживання посадовою владою задля уникнення злочинцями відповідальності.

06 березня 2025 року матеріали цивільної справи № 361/4047/17 повернулись до Київського апеляційного суду разом із висновком експерта № 3894/23-42 від 19 лютого 2025 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 березня 2025 року поновлено апеляційне провадження у справі та призначено її до розгляду на 25 березня 2025 року.

Іншою ухвалою Київського апеляційного суду від 10 березня 2025 року заявлений ОСОБА_1 відвід судді Київського апеляційного суду Сушко Л.П. визнано необґрунтованим, заяву про відвід передано для вирішення іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Після проведення автоматизованого розподілу судової справи між суддями на виконання вимог статті 33 ЦПК України питання про відвід вирішується Київським апеляційним судом у складі судді Голуб С.А. без повідомлення учасників справи згідно положень частини восьмої статті 40 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та обставини заявленого відводу, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Відповідно до частини другої статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Згідно із частиною першою та другою статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

У частині четвертій статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (Білуха проти України, N 33949/02, § 49 - 52, від 09 листопада 2006 року).

Зміст заяви ОСОБА_1 про відвід від участі у розгляді цієї справи судді-доповідача - Сушко Л.П., на думку апеляційного суду, не свідчить про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності цієї судді, а фактично зводиться до незгоди відповідача за первісним позовом із процесуальними рішеннями суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів щодо такого процесуального питання, якпризначення у справі про виділ в натурі частки із спільного сумісного майна судових будівельно-технічних експертиз.

Доводи заявника про те, що Верховний Суд у постанові від 11 листопада 2020 року уже визнав неправомірність попередніх рішень судів першої та апеляційної інстанцій є необґрунтованими, оскільки суд касаційної інстанції скасував лише постанову Київського апеляційного суду від 02 липня 2019 року і направив справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з тих підстав, що судові рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Саме з метою усунення неповноти з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають істотне значення для вирішення справи, про що вказував Верховний Суд у своїй постанові, суд апеляційної інстанції в силу визначених процесуальним законом повноважень постановив ухвали про призначення у справі судових експертиз, які були неодноразово і безрезультатно оскаржені заявником в касаційному порядку.

Апеляційний суд констатує, що незгода ОСОБА_1 із судовими рішеннями колегії суддів, що прийняті в межах їх повноважень, реалізованих згідно з вимогами чинного процесуального законодавства, не може слугувати підставою для відводу та свідчити про наявність сумнівів в неупередженості судді-доповідача - члена колегії у справі.

Так, головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. ЄСПЛ зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду».

Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність.

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Одночасно висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує.

При аналізі поданої заяви про відвід та матеріалів справи не встановлено, що в очах розумного спостерігача може виникнути сумнів в неупередженості або об`єктивності судді Київського апеляційного суду Сушко Л.П. під час перегляду в апеляційному порядку рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 рокуу справі № 361/4047/17, а доводи заявника фактично зводяться до його незгоди із процесуальними рішеннями суду апеляційної інстанції та власному розумінні відповідних норм процесуального права, що в силу вимог частини четвертої статті 36 ЦПК України не може слугувати належною і достатньою підставою для відводу.

За таких обставин доводи ОСОБА_1 не свідчать про наявність підстав, передбачених частиною першою статті 36 ЦПК України, для відводу судді Київського апеляційного суду Сушко Л.П. від участі у розгляді цивільної справи за його апеляційною скаргою на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 рокуу справі № 361/4047/17, тому його заяву про відвід слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 33, 36, 39, 40 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Київського апеляційного суду Сушко Людмили Петрівни від участі у розгляді цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нікчемними догорів дарування частини спільного майна залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.А. Голуб