Справа № 352/1143/24
Провадження № 2/352/51/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого - судді Струтинського Р. Р.

з участю секретаря Гребінника В. М.

представника позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

законного представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , законний представник відповідача ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

у с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 30467,82 грн, 20000 грн моральної шкоди та судових витрат.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що 19.07.2023 відповідач ОСОБА_2 , керуючи скутером «Ямаха Джок-36», не вибрав безпечної швидкості, не був уважний, допустив зіткнення з її транспортним засобом «Хонда Діо». Внаслідок ДТП вона та її син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримали легкі тілесні ушкодження. 20.07.2023 вони звернулись в КНП Лисецьку лікарню та почали лікуватись, оскільки їхній стан був нестабільний, погано себе почували від отриманих травм голови, лиця, спини. Внаслідок струсу головного мозку в них спостерігалося головокружіння, запаморочення, нудота, безсоння. Згідно постанови Тисменицького районного суду від 15.08.2023 відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.2 ст. 126, ч.6 ст. 121 КУпАП, та застосовано до нього захід впливу, що застосовується до неповнолітніх, передбачений п.2 ст. 24-1 КУпАП, у виді попередження. Таким чином, внаслідок ДТП вона та її син отримали легкі тілесні ушкодження та перебували на амбулаторному лікуванні в КНП Лисецькій лікарні в період з 20.07.2023 до 28.07.2023. У зв`язку з цим нею понесено матеріальні витрати на придбання ліків, на переїзди до лікарні, на реабілітацію після отриманих травм. Зокрема, придбано ліків на суму 11633 грн, близько 3000 грн витрачено на реабілітацію. Згідно висновку експерта №СЕ-19/109-23/11300-АВ від 10.01.2024 вартість матеріального збитку завданого власнику скутера «Хонда Діо» станом на 14.12.2023 становила 5634,12 грн; вартістю відновлювального ремонту скутера станом на 14.12.2023 становила 14048,82 грн. Також відповідач повинен відшкодувати їй мінімальний заробіток за втрату працездатності у зв`язку з перебуванням її 8 днів на амбулаторному лікуванні в сумі 1786 грн. Крім того, вона з сином зазнали моральної шкоди, що полягає у перенесеному сильному переляку, фізичному болю, душевних хвилюваннях, вважає, що 20000 грн це мінімальна компенсація за перенесені нею та близькими родичами страждання. Просила позов задоволити.

24.05.2024 законний представник неповнолітнього відповідача- ОСОБА_3 подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що заявлений позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення, з огляду на те, що відповідно до наданої позивачкою копії виписки з карти амбулаторного хворого, її діагнозом є рвана рана лівої половини волосяної частини голови. Однак щодо травми голови та струсу головного мозку не надала жодного доказу. Вважає, що вказана шкода завдана здоров`ю позивачки внаслідок умисного порушення нею ж Правил дорожнього руху. Зокрема позивачка та її син, під час руху на мопеді, не були в мотошоломах. Тому підстави для стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди відсутні. Щодо наданих позивачкою доказів на придбання ліків на суму 11633 грн, вказала, що в позовній заяві не зазначено, які саме ліки були придбані позивачкою, яким чином їх придбання пов`язано з необхідністю лікування травми позивачки. Також не доведено в чому полягають витрати в розмірі 3000 грн, що витрачено на реабілітацію. Що стосується втрати працездатності на 8 днів у зв`язку з перебуванням позивачки на амбулаторному лікуванні, остання надала виписку з картки амбулаторного хворого, що означає, що на стаціонарному лікуванні вона не перебувала, отримала медичну допомогу без госпіталізації 20.07.2023 та 28.07.2023. Крім того, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували стан мопеду Хонда Діо до 19.07.2023, та які б дозволяли встановити розмір шкоди, яка була завдана внаслідок пошкодженого мопеду. Просила в позові відмовити.

12.06.2024 позивачка надала відповідь на відзив, в якому зазначила, що в даній ДТП саме на ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, та його ж визнано винуватим у порушенні ПДР. До матеріалів справи долучено висновок експерта, який був виконаний судовим експертом відділу автотехнічних досліджень та кримінального дослідження транспортних засобів Івано-Франківського НДЕКЦ МВС Губарем О. І. Вказаний висновок є достатнім, достовірним, належним та допустимим доказом, який підтверджує розмір збитків. Просила позов задоволити.

06.09.2024 законний представник неповнолітнього відповідача подала заперечення, в якому вказала, що позивачка не заперечує, що на момент ДТП ні вона, ні дитина не були в мотошоломах, а отже саме це і призвело до отримання позивачкою рваної рани лівої половини волосяної частини голови. Тобто шкода здоров`ю позивачки завдана внаслідок винних її дій. Просила відмовити в позові за недоведеністю вимог.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити.

Відповідач та його законний представник у судовому засіданні позов визнали частково, вважають, що в дорожньо-транспортній пригоді також винна позивачка.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступних підстав.

Установлено, що 19 липня 2023 року по вул. Шевченка в смт. Старий Лисець Івано-Франківського району Івано-Франківської області, відповідач ОСОБА_2 , керуючи скутером «Ямаха Джок-36», у порушення п. 2.1а, 2.9в, 2.3б, 12.1 ПДР України, допустив зіткнення із скутером «Хонда Діо» під керуванням позивачки ОСОБА_4 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно постанови Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.08.2023, яка набрала законної сили 26.08.2023, неповнолітній ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.2 ст. 126, ч.6 ст. 121 КУпАП (а.с.38-39).

Згідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/109-23/11300-АВ від 10.01.2024, вартість матеріального збитку завдана власнику скутера марки «Хонда Діо» номер рами НОМЕР_1 внаслідок пошкоджень отриманих 19.07.2023, становила 5634,12 грн (а.с.26-37).

Згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (зі змінами від 21.10.2019 №3207/5/1033 зареєстрованими в міністерстві юстиції України від 23.10.2019 №21129/34100), для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку дорівнює сумі вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та втраті товарної вартості.

Згідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 1 ст. 1179 ЦК України передбачено, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Як визначено у ч. 2 ст. 1179 ЦК України, у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Відтак, обов`язок відшкодувати вартість матеріального збитку в розмірі 5634,12 грн у даному випадку, покладається на відповідачку ОСОБА_3 , яка є законним представником неповнолітнього ОСОБА_2 , з вини якого заподіяно шкоду.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Що стосується витрат на придбання ліків на суму 11633 грн, та витрат у розмірі 3000 грн, витрачених на реабілітацію після отриманих травм, суд зазначає, що позивачкою не надано суду жодних належних документів, що підтверджують заявлені витрати.

Як убачається з виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_4 (а.с.94), остання звернулась 20.07.2023 в КНП «Лисецьку лікарню» поліклінічне відділення зі скаргами на головний біль та рану лівої половини волосяної частини голови, де було проведено ПХОР та накладання пов`язки на рану та призначено консервативне лікування, 28.07.2023 проведено зняття швів.

У вказаній виписці не зазначено, які саме препарати мала приймати позивачка, протягом якого періоду, надані позивачкою чеки не містять назв жодних лікарських препаратів (а.с.83).

Слід зауважити, що згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням наведеного, суд констатує, що витрати позивачки на лікування та відновлення стану здоров`я, тобто реабілітацію, не підтверджені документально, а тому не підлягають відшкодуванню відповідачем.

Щодо компенсації мінімального заробітку за період перебування позивачки на амбулаторному лікуванні з 20.07.2023 до 28.07.2023, тобто 8 днів, слід зазначити наступне.

Згідно до ч.1, 2 статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Частиною 1 ст. 1197 ЦК України визначено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Під професійною працездатністю розуміють здатність виконувати певну роботу, яка потребує кваліфікаційних навичок, а загальною працездатністю - здатність до некваліфікованої праці. Відсоток втрати професійної працездатності встановлюється медико-соціальною експертизою.

Відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 (далі - Правила) для цілей Кримінального кодексу України на ступінь тілесних ушкоджень впливає, зокрема, стійка втрата працездатності (для легких тілесних ушкоджень втрата загальної працездатності до 10%, для тілесних ушкоджень середньої тяжкості втрата загальної працездатності від 10% до 33%, для тяжких тілесних ушкоджень - розлад здоров`я, пов`язаний зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину, тобто не менше 33%).

Представник позивачки в судовому засіданні ствердив, що остання до настання дорожньо-транспортної пригоди працювала, однак де саме, та яку заробітну плату отримувала позивачка не вказав, а також до матеріалів справи не долучено жодних доказів на підтвердження того, що внаслідок ДТП, яка трапилася з вини відповідача, позивачкою було отримано ушкодження здоров`я, у зв`язку з чим вона лікувалася протягом 8 днів, та втратила працездатність, не долучено підтверджуючого документу про ступінь втрати позивачкою професійної/загальної працездатності як на час ДТП, так і внаслідок дій відповідача при вчиненні пригоди.

Відтак, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають у зв`язку з недоведеністю.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов таких висновків.

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд зазначає, що сама по собі дорожньо-транспортна пригода є стресовою і небезпечною подією, що полягає у факті настання дорожньо-транспортної пригоди та її наслідках.

Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини і на законодавчому рівні в Україні, у тому числі ч.2 ст. 1166 ЦК України, згідно з якою особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, закріплено дію презумпцію моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди (узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.02.2021 у справі № 761/24143/19).

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із того, що позивачкою доведено факт спричинення їй моральної шкоди з вини відповідача ОСОБА_2 , яка виразилась у перенесеному фізичному болю, душевних переживаннях за своє життя та життя малолітньої дитини. Визначаючи розмір грошового відшкодування, суд враховує глибину душевних страждань, а тому вважає за доцільне визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 6000 грн, що відповідатиме вимогам розумності і справедливості.

З огляду на викладене, з відповідачки ОСОБА_3 як законного представника неповнолітнього ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивачки 5634,12 грн на відшкодування матеріальної шкоди, 6000 грн на відшкодування моральної шкоди, 3634,36 грн витрат на проведення судової експертизи згідно квитанції від 12.01.2024 (а.с. 93), а також судовий збір у розмірі 366,39 грн, з урахуванням того, що позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково на 30,25%.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 22, 23, 1166, 1167, 1179, 1188, 1195, 1197 ЦК України, керуючись ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , законний представник відповідача ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 5634 (п`ять тисяч шістсот тридцять чотири) грн 12 коп, моральну шкоду в розмірі 6000 (шість тисяч) грн, витрати на проведення судової експертизи в розмірі 3634 (три тисячі шістсот тридцять чотири) грн 36 коп, судовий збір у розмірі 366 (триста шістдесят шість) грн 39 коп, а всього 15634 (п`ятнадцять тисяч шістсот тридцять чотири) грн 87 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду..

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий;

Законний представник: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий.

Повне судове рішення складено 28.02.2025.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ