Справа №345/4284/24
Провадження № 2/345/126/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2025 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області

в складі: головуючого судді - Миговича О.М.

секретаря - Бабійчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Михайлюк Назар Миколайович до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про виплату страхового відшкодування, суд

В С Т А Н О В И В :

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про виплату страхового відшкодування.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що 05.04.2024 року приблизно о 22:50 год ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ділянкою автодороги «Стрий-Чернівці», що між м. Калуш та с. Пійло Калуського району вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 , 1973 року народження, який рухався у попутному напрямку. Унаслідок ДТП велосипедист ОСОБА_4 загинув на місці події. Причиною смерті були травми не сумісні з життям. Позивачкою ОСОБА_1 , як рідною сестрою, було організовано та здійснено обряд поховання свого брата ОСОБА_4 .

Опісля, 29.05.2024 позивачка ОСОБА_1 зверталася до відповідача із заявою - вимогою про виплату страхового відшкодування (регламентна виплата), що виплачується у зв`язку із смертю свого брата ОСОБА_4 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що настала протягом одного року після ДТП та є прямим наслідком цієї ДТП. Підставою для такого звернення були приписи ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» де встановлений обов`язок Страховика здійснити виплату у зв`язку із смертю потерпілого внаслідок ДТП та розмір відшкодування. Також до заяви були додані відповідні документи, що підтверджують настання страхового випадку та підстав для виплати страхового відшкодування. Всупереч приписам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач не виконав свого обов`язку із сплати такого відшкодування,

У зв`язку з наведеними фактами та обставинами, вважає дійсні наступні суми до стягнення: витрати на поховання в розмірі 3588,00 грн., витрати на спорудження пам`ятника 50 000,00 грн; відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого 8000,00 грн (мін заробітна плата станом на 05.04.2024) *36 (розмір відшкодування згідно п. 27.2 Закону) = 288 000 грн. Загальна сума становить 341 588,00 грн, яку просив стягнути та 10 000,00 витрат за надання правової допомоги.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.07.2024 дану позовну заяву передано за підсудністю на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва.

13.08.2024 канцелярією Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області зареєстровано відзив на позов, який направлений представником відповідача ОСОБА_5 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.09.2024 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

На підставі апеляційної скарги позивачки ОСОБА_1 , постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 31.10.2024 скасовано ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.07.2024 та направлено справу для продовження розгляду до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.11.2024 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Михайлюк Назар Миколайович до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про виплату страхового відшкодування прийнято до свого провадження. Призначено підготовче засідання у відкритому судовому засіданні.

29.01.2025 ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Суд звертає увагу, що відповідачем поданий відзив до відкриття провадження у справі, Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.09.2024 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву. Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, хоча повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином і в передбаченому законом порядку.

Таким чином відповідачем згідно ч.1 ст. 126 ЦПК України втрачене право на подання відзиву на позовну заяву, а будь яких поважних причин на поновлення такого строку відповідачем не обґрунтовано.

Враховуючи наведене, поданий відповідачем відзив від 13.08.2024 залишається судом без розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судове засідання подав заяву, в якій просив позовні вимоги задоволити, а розгляд справи здійснювати у їх відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, які надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

На підставі Витягу з ЄРДР №0000242 від 06.04.2024 встановлено, що 05.04.2024 року приблизно о 22:50 год ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ділянкою автодороги «Стрий-Чернівці», що між м. Калуш та с. Пійло Калуського району вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 , 1973 року народження, який рухався у попутному напрямку. Унаслідок ДТП велосипедист ОСОБА_4 загинув на місці події (а.с.18).

Копією довідки про причину смерті (до форми №106/о №58) від 07.04.2024 року, виданою Калуським районним відділенням обласного бюро судово-медичної експертизи зазначено, що причиною смерті ОСОБА_4 були травми не сумісні з життям (а.с.16).

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 10.04.2024 року, яке видано Калуським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №507 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 між м. Калуш та с. Пійло (а.с.22).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 03.06.1982 ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.27).

Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 уклала шлюб 19.03.1994 із ОСОБА_9 (а.с.32-34).

Згідно інформаційної довідки №1277/13-2-04 від 25.02.2025 року Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Калуської міської ради, станом на 05.04.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав разом з ОСОБА_1 (а.с. 145).

Відповідно до полісу №ЕР/218132303 від 28.11.2023, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 водія транспортного засобу марки TOYOTA RAV4, державний номер НОМЕР_1 на дату дорожньо-транспортної пригоди - 05.04.2024 року застрахована у Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (а.с.122).

ОСОБА_1 , було організовано та здійснено поховання ОСОБА_4 , 09.04.2024 року на кладовищі в місті Калуш вул. Височанка, що підтверджується свідоцтвом на поховання та Договором-замовлення №184 від 09 квітня 2024 року виданого КП «РИТУАЛЬНА СЛУЖБА» (а.с.17, 23-24).

29.05.2024 позивачка ОСОБА_1 звернулася із заявою до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про виплату страхового відшкодування (регламентна виплата), що виплачується у зв`язку із смертю свого брата ОСОБА_4 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач лист отримав, що підтверджується трекінгом 431 АТ «Укрпошта» дата вручення 04.06.2024 (а.с. 13, 28-31).

Як вбачається із договору підряду №1 К від 02.01.2025 року ОСОБА_10 замовила виготовлення та встановлення пам`ятника, вартість робіт становить 50 000,00 грн. Також вартість пам`ятника додатково підтверджується товарним чеком від 02.01.2025 року (а.с.146-147, 150).

Статтями 15,16 ЦК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Тобто, коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: а) непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; б) дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Поняття «непрацездатні громадяни» надається у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Статтею 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Системний аналіз статей 1200 та 1202 ЦК України дає підстави для висновку, що одна із них визначає перелік осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, інша - порядок відшкодування такої шкоди. Таким чином, вказані норми необхідно розглядати у взаємозв`язку, оскільки вони підлягають застосуванню як елементи єдиного механізму правового регулювання відносин із відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого.

Саме такі правові висновки щодо застосування норм пункту 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV у поєднанні з положеннями статей 1200 та 1202 ЦК України викладено в постановах Верховного Суду від: 18 квітня 2018 року (провадження № 61-11674св18), 05 лютого 2020 року у справі № 326/440/19 (провадження № 61-17499св19), 09 квітня 2020 року у справі № 753/7486/17 (провадження № 61-37342св18), 09 липня 2020 року у справі №756/8644/19 (кримінальна юрисдикція), що свідчить про усталеність такого підходу в судовій практиці.

Вирішуючи питання про наявність утриманства слід застосовувати ознаку "утриманства", визначену Конституційним Судом України в рішенні від 03 червня 1999 року №5-рп/99. Зокрема те, що визначальною ознакою поняття "утриманство" має бути наявність такого фактичного рівня забезпеченості громадянина, який відповідно до частини 3 статті 46 Конституції України є нижчим від встановленого законом прожиткового мінімуму.

Сам по собі факт проживання позивачки за однією адресою із загиблим не може свідчити про її перебування на його утриманні.

Таким чином, детально проаналізувавши докази сторони позивача у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Позивачкою ОСОБА_1 , не доведено що основним і постійним джерелом засобів до існування була допомога ОСОБА_4 . Не зазначено чи надавалась така грошова допомога систематично, чи носила постійний характер та була її основним джерелом до належного існування.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог про стягнення страхового відшкодування у порядку статті 1200 ЦК України та пункту 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» слід відмовити.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення витрат на поховання, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 18 статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

За правилами статті 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов`язані відшкодувати витрати на поховання тій особі, яка понесла ці витрати.

З наданих ОСОБА_1 доказів вбачається, що для поховання ОСОБА_4 а саме для здійснення обрядових дій та облаштування місця поховання, ОСОБА_1 витратила 3588,00 гривень. Ці витрати складаються з витрат на викопання могили, організацію поховання, придбання вінка та ін. Також закуплено пам`ятник, що додатково підтверджується товарним чеком від 02.01.2025 року, договором підряду №1 К від 02.01.2025 року, який підтверджує, що вартість робіт за виготовлення та встановлення пам`ятника становить 50 000,00 грн.

Відповідно до пункту 27.4. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 10.04.2024. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становила 8 000,00 гривень. 12 мінімальних заробітних становило 96 000,00 гривень. Встановлений судом розмір вказаних витрат знаходиться в межах 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Оскільки відповідно до полісу №ЕР/218132303 від 28.11.2023, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 водія транспортного засобу марки TOYOTA RAV4, застрахована у Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», то з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати на поховання у розмірі 53 588, 00 гривень.

Разом з тим наявність чи відсутність у страховика ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування витрат на поховання.

Відсутність рішення суду у кримінальному провадженні з висновками щодо встановлення вини водія забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_3 , не звільняє страховика від обов`язку відшкодувати витрати на поховання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, позивачі від сплати судового збору звільняються.

Разом із тим, відповідно до ч.ч. 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

53 588, 00 грн х 100 / 341 588,00 грн = 15,68 % (розмір задоволених позовних вимог);

3415,88 грн х 15,68 %/100 = 535,60 грн (розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави).

Що стосується понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн., то стороною позивача не надано суду жодних підтверджуючих документів з обґрунтуванням вказаної суми, а тому у відшкодуванні витрат на правову допомогу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2. 4, 5, 12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 275, 279, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 999, 1166, 1187, 1195, 1200, 1201, 1202 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (Код ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , відшкодування витрат на поховання у розмірі 53 588, 00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (Код ) на користь держави 535,60 грн. судового збору.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя