Справа № 467/113/25
Провадження № 2/467/128/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12.03.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Догарєвої І.О.,

за участю секретаря Скорнякової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка Первомайського району Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

23.01.2025 року представник позивача ТОВ «Свеа Фінанс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №Р24.00300.004779976 від 11.01.2019 року у розмірі 77603,23 грн.

Обґрунтовано позов тим, що 11.01.2019 року між акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Р24.00300.004779976, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 39279,00 гривень. В свою чергу позичальниця зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно із Графіком платежів. Кредит надається строком на 48 місяців. Підписавши кредитний договір позичальниця також приєдналась до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/publik-contracts) та підтвердила свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку.

АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за договором по видачі відповідних сум кредиту виконало в повному обсязі.

Проте, взяті на себе зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість по вказаному кредитному договору, яка станом на дату подачі позову складає 77603,23 грн., яка складається з : заборгованості за основним боргом 32396,91 грн., заборгованість за відсотками 2003,42 грн., заборгованість за іншими процентними платежами 43202,90 грн.

25.07.2023 року між акціонерним товариством «Ідея Банк» і товариством обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (попередня назва «Росвен Інвест Україна») було укладено Договір Факторингу №01.02- 31/23, за умовами якого набуло право вимоги за договорами до боржників Банку, визначених в реєстрі боржників, зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором №Р24.00300.004779976 від 11.01.2019 року у розмірі 77603,23 грн.

Ухвалою судді від 29.01.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, одночасно з поданням позовної заяви просив провести судове засідання без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась повторно, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась за адресою реєстрації рекомендованими поштовими відправленнями, які було повернуто до суду Укрпоштою з відміткою про відсутність відповідача за місцем проживання. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Про причини неявки суду не повідомила. Відзиву на позов не подала.

У відповідності ч.1 ст.280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

11.01.2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Р24.00300.004779976 за умовами якого Банк надає позичальниці кредит на поточні потреби в сумі 39279,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальниця зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору. Кредит надається строком на 48 місяців. Кредитним договором встановлено розмір процентної ставки 1,99% річних від залишкової суми кредиту, щомісячну плату за обслуговування кредиту у розмірі , встановленому у графіку платежів.

Пунктом 1.6. кредитного договору передбачено, що позичальник надає свою згоду на укладення за рахунок позивача як страхувальника та застрахованої особи договору добровільного страхування життя.

Відповідачкою також 11.01.2019 року підписано паспорт споживчого кредиту, який містить відомості про суму кредиту, спосіб та строк надання кредиту, строк кредитування, процентну ставку та порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення.

Одночасно з укладенням кредитного договору 11.01.2019 року ОСОБА_1 уклала Договір добровільного страхування життя на випадок смерті внаслідок нещасного випадку №Р24.00300.004779976 із страховиком ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна Страхування життя», розмір страхового внеску становить 6682,32 рн.

Банк виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачці кредит у вказаній сумі та перерахував визначений договором страховий внесок, що підтверджується даними ордерів-розпоряджень №1 та №2 від 11.01.2019 року.

Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 11.01.2019 року по 25.07.2023 року відповідачка здійснила часткове погашення заборгованості за кредитним договором.

За даними довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №Р24.00300.004779976 від 11.01.2019 року, виданої АТ «Ідея Банк», борг станом на 25.07.2023 року становить: заборгованість за основним боргом 32396,91 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 2003,42 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 43202,90 грн.

25.07.2023 року між ТОВ «Росвен Інвест Україна» та АТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №01.02-31/23, за умовами якого ТОВ ТОВ «Росвен Інвест Україна» (Фактор) набуло за плату права вимоги за первинними договорами до боржників Банку, які визначені в реєстрі боржників та перерахувало АТ «Ідея Банк» оплату фінансування вказаного договору, про що свідчать дані платіжної інструкції №9217 від 26.07.2023.

Відповідно до витягу з реєстру боржників №2 до вказаного договору факторингу Фактор набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №Р24.00300.004779976 від 11.01.2019 року в сумі 77603,23 грн., з яких: 32396,91 грн. заборгованість за основним боргом, 2003,42 грн. заборгованість за відсотками, 43202,90 грн. заборгованість за комісіями.

Рішенням єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» №1 від 25.03.2024 року змінено назву ТОВ «Росвен Інвест Україна» на ТОВ «Свеа Фінанс».

Відтак, у відповідності до умов зазначеного договору факторингу ТОВ «Свеа Фінанс» за плату прийняло належні клієнтам права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, зокрема до відповідачки.

Перевіряючи правомірність заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1ст.627 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Судом встановлено, що Банк та відповідачка уклали кредитний договір та погодили його умови щодо розміру кредиту, мети та строку кредитування, сплати процентів за користування кредитними коштами, їх розмір та порядок сплати таких процентів, однак позичальниця не виконала належним чином свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, в результаті чого виникла кредитна заборгованість.

Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитний договір та договір факторингу, позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за їх використання з боржниці за кредитним договором №Р24.00300.004779976 від 11.01.2019 року.

Відповідачка не надала відзив на позов, не спростовувала розрахунок та розмір заборгованості, не подала своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача.

На підставі викладеного та враховуючи, що відповідачка ОСОБА_1 належним чином не виконала зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту в розмірі 32396,91 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в розмірі 2003,42 грн. підлягають задоволенню.

Що стосується пред`явленої позивачем вимоги про стягнення заборгованості за іншими процентними платежами (комісією), суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1.4 кредитного договору №Р24.00300.004779976 від 11.01.2019 року позичальнику встановлено плату за обслуговування кредиту, що включає в себе плату за: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.

При цьому згідно з п.3.2.4. вказаного кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися позичальнику за законом.

У паспорті споживчого кредиту зазначено, що плата за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,95 % щомісячно від початкової суми кредиту. Конкретний розмір плати за обслуговування кредиту визначений у пункті 6 кредитного договору (у графіку щомісячних платежів) та становить 55524,80 грн. за весь період користування кредитними коштами.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відносини у сфері надання споживчих кредитів регулюються нормами Закону України «Про споживче кредитування».

Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 роз`яснено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і

погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Судом встановлено, що пунктом 1.4 кредитного договору ОСОБА_1 встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем, розмір якої визначений у пункті 6 кредитного договору (у графіку щомісячних платежів) та становить 55524,80 грн. за 48 місяців.

Надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено.

При цьому одночасно пунктом 3.2.4. кредитного договору визначено, що позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися позичальнику за законом.

Зміст пункту 3.2.4. кредитного договору контекстуально дублює положення пункту 1.4 кредитного договору в розрізі послуг щодо надання інформації за кредитом (розмір заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості, тощо), але в пункті 3.2.4. кредитного договору безоплатно, а в пункті 1.4 кредитного договору - з оплатою наданих послуг.

Фактично на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць послуги з надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, мають оплатний характер, що суперечить як змісту пункту 3.2.4. кредитного договору, так і вимогам частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачці було встановлено плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися їй безоплатно, при цьому надання інших послуг договором не передбачено, а відтак, нарахування банком плати за цю послугу є безпідставним, оскільки положення кредитного договору щодо обов`язку позичальниці щомісяця оплачувати обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними з огляду на положення частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З урахуванням викладеного, позовна вимога про стягнення заборгованості за іншими процентними платежами в розмірі 43202,90 грн. задоволенню не підлягає.

Таким чином з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №Р24.00300.004779976 від 11.01.2019 року в розмірі 34400,33 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 32396,91 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в розмірі 2003,42 грн.

Враховуючи часткове задоволення позову, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа Фінанс» слід стягнути понесені витрати на оплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1073,85 грн. (2422,40 х 44,33%).

Керуючись, ст.ст.13, 81, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273-275, 279,352, 354, 355ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за №Р24.00300.004779976 від 11.01.2019 року в загальному розмірі 34400 (тридцять чотири тисячі чотириста) гривень 33 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 85 копійок витрат на оплату судового збору.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Арбузинським районним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене іншими учасниками справи в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», ідентифікаційний код в , місцезнаходження: бульв. Вацлава Гавела, буд. 6, м. Київ, поштовий індекс 03126;

Відповідачка ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя І.О.Догарєва