КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 761/7331/24 Головуючий у суді першої інстанції - Кондратенко О.О.
Номер провадження № 22-ц/824/5337/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дмитрівська 13А» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСББ «Дмитрівська 13А»звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просило суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість у розмірі 19 062,27 грн оплати членських внесків на утримання будинку та прибудинкової території, 3% річних у розмірі 1 001, 64 грн, інфляційні втрати у розмірі 5 743, 41 грн, судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що ОСББ «Дмитрівська 13А»здійснює управління житловим будинком АДРЕСА_1 . Зазначає, відповідачам на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , в якому ОСББ «Дмитрівська 13А» надає житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Наголошує, відповідачі користуються наданими житлово-комунальними послугами, однак, плату за надані послуги вносять не в повному обсязі, внаслідок чого, виникла заборгованість за період часу з січня 2020 року по січень 2024 року, яка складає 19 062,37 грн.

Крім того, наголошує, так як, відповідачі своєчасно не сплачують внески на утримання будинку, на підставі положень ч.2 ст.625 ЦК України з них на його користь підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних.

Оскільки, відповідачі не виконують належним чином свої зобов`язання по сплаті житлово-комунальних послуг, позивач вимушений був звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року позов ОСББ «Дмитрівська 13А» - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість по щомісячних членських внесків на утримання будинку і прибудинкової території за період часу з січня 2020 року по січень 2024 року у розмірі 4 193, 70 грн, три відсотки річних за період часу з січня 2021 року по січень 2024 року у розмірі 167, 77 грн, інфляційні втрати за період часу з січня 2021 року по січень 2024 року у розмірі 1 263, 56 грн та судовий збір у розмірі 666, 16 грн, а всього 6 291,19 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість по щомісячних членських внесків на утримання будинку і прибудинкової території за період часу з січня 2020 року по січень 2024 року у розмірі 14 868, 57 грн, три відсотки річних за період часу з січня 2021 року по січень 2024 року у розмірі 594, 82 грн, інфляційні втрати за період часу з січня 2021 року по січень 2024 року у розмірі 4 479, 85 грн та судовий збір у розмірі 2 361, 84 грн, а всього 22 305, 08 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що, на його думку, відповідно до ухваленого рішення, замість заявленого в позові солідарного стягнення з відповідачів заборгованості по внескам судом першої інстанції було змінено предмет позову.

Наголошує, судом першої інстанції було неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, оскільки, як вбачається із таблиці результату щодо наявної у відповідачів заборгованості перед позивачем за період з 01 січня 2020 року по 01 січня 2024 року було включено до нарахувань сальдо поточне у сумі 2 634,10 грн, що знаходиться поза межами спірного періоду. Тому, вважає, що сальдо поточне у сумі 2 634, 10 грн не може братися до уваги судом.

Вказує, судом першої інстанції при розгляді даної справи не було з`ясовані такі обставини, які на його думку, є ключовими, а саме: яка сума внеску на утримання будинку та прибудинкової території була виставлена позивачем за період часу з 01 січня 2021 року по 01 січня 2024 року до оплати відповідачем, адже зазначає, позивачем за цей період було виставлено до оплати 56 197, 44 грн; яка сума внеску була сплачена відповідачами на утримання будинку та прибудинкової території з 01 січня 2021 року по 01 січня 2024 року, адже вказує, за цей період на рахунок позивача ним були сплачені внески у сумі 40 646,52 грн.

На підставі цього, зауважує, що відповідачі мали борг зі сплати внеску на утримання будинку та прибудинкової території у сумі 15 550, 92 грн (56 197, 44 - 40 646, 52), а не 19 062, 37 грн.

Звертає увагу суду, що йому не було відомо про рішення ОСББ «Дмитрівська 13А» від 17 листопада 2019 року та про затвердження на них членських внесків у розмірі 7,90 грн. за кв.м. Зазначає, він та ОСОБА_2 на збори запрошені не були, участь у голосуванні не приймали, а рішення Загальних зборів від 17 листопада 2019 року вони не отримували та з ним не знайомилися. Вказує, квитанції на оплату членських внесків він та ОСОБА_2 також не отримували.

Зауважує, вимога про сплату заборгованості ним була отримана, у зв?язку з чим, він, 17 жовтня 2024 року звернувся із заявою про надання йому розгорнутого розрахунку заборгованості, зазначеної у вимозі, а також, копію рішення Загальних зборів про затвердження розміру відповідних внесків.

Також, апелянт наголошує, що з жовтня 2020 року по теперішній час, йому та його сім`ї, було обмежено право користування електронними ключами у доступі до ліфтів будинку, з підстав, наявності заборгованості по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території, яка перевищує двомісячну.

Таким чином, зазначає, вказані обставини позбавляють їх можливості користуватися належною їм квартирою АДРЕСА_1 .

Крім того, звертає увагу суду, що протягом всього спірного періоду часу, з боку позивача не було надано послуг з прибирання сходових маршів 1-3 поверхів, вивезення твердих побутових відходів, а також не надавалися послуги консьєржів. Також наголошує, що він регулярно сплачує та продовжує сплачувати платежі на утримання будинку та прибудинкової території.

Апелянт також наголошує, що судом першої інстанції було відмовлено йому у задоволенні клопотання про витребування доказів судом Протоколу Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку від 17 листопада 2019 року, вважає, відсутність такого Протоколу унеможливлює встановлення обставин, що мають значення для справи, а саме щодо встановлення внеску на утримання будинку та прибудинкової території та структури самого внеску.

05 березня 2025 року засобами поштового зв`язку представник ОСББ «Дмитрівська 13А» - адвокат Калита А.В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вказує, що у рамках даної справи не є співмірним факт законності прийняття рішення (протоколу Загальних зборів ОСББ) про розмір членських внесків та/або кількість і якість надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками.

Відповідно до положень ст. 14, 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», здійснення співвласником своїх прав не може порушувати права інших власників. Співвласник серед іншого зобов`язаний: 1) виконувати обов`язки, передбачені Статутом Об`єднання; 2) виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; 3) своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; 4) виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед Об`єднанням.

Таким чином у відповідачів, як співвласників квартири у багатоквартирному будинку є обов`язок сплачувати щомісячні внески на утримання будинку. Разом з тим на час звернення до суду із вказаним позовом у відповідачів є наявна заборгованість зі сплати комунальної послуги по утримання будинку і вони її в добровільному порядку не погашають. Вважає доводи апелянта про не правильність рішення загальних зборів ОСББ безпідставними і такими, що не є предметом розгляду вказаної справи та не впливають на законність ухваленого у справі судового рішення.

Заперечуючи власний обов`язок з оплати житлових послуг, відповідач не спростовує факт їх споживання, а також не заперечується той факт, що він є власником квартири.

При цьому апелянт також не заперечує і факт не сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території.

Також вказує, що апелянтом не надано власного контррозрахунку, а також належних та допустимих доказів на спростування довідки та розрахунку ОСББ «Дмитрівська 13А» про нарахування та сплату за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, не надано та матеріали справи не містять.

Посилання в апеляційній скарзі про ненадання послуг з прибирання сходових маршів, послуг консьєржів та прибиральниць на третьому поверсі, вивезенню твердих побутових відходів, відключення електронних ключів доступу до ліфтів, апелянтом не надано жодних документів про ненадані послуги (період, обсяг тощо).

Вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що ОСББ «Дмитрівська 13А» неналежно здійснює утримання будинку та його прибудинкову територію безпідставним.

Відповідачем не надано доказів, а саме відповідних актів про ненадання або надання не в повному обсязі, неналежної якості послуг, складених та оформлених відповідно до приписів Закону України «Про житлово - комунальні послуги».

Посилання щодо виходу за межі позовних вимог, зазначає, що суд в праві за своєю ініціативою з метою необхідності захисту прав і охоронюваних законом інтересів фізичних і юридичних осіб вийти за межі заявлених позивачем вимог, однак відповідно до імперативних вимог процесуального законодавства.

04 березня 2025 року на адресу засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав клопотання про проведення розгляду апеляційної скарги з викликом сторін.

Колегія суддів відхиляє клопотання відповідача про розгляд апеляційної скарги з викликом сторін з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Таким чином, питання повідомлення (виклику) учасників справи у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб вирішується апеляційним судом з урахуванням конкретних обставин справи.

У даній справі ціна позову становить 25 807,42 грн, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд апеляційної інстанції надає учасникам процесу у даній справі належні умови для ознайомлення з рухом справи. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час розгляду і доводів і міркувань інших осіб відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

ОСОБА_1 детально виклав свою позицію у на відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі, а тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСББ «Дмитрівська 13А» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

У відповідності до положень Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та п.4 Статуту ОСББ «Дмитрівська 13А» було прийнято рішення про визначення порядку сплати та розмірів внесків на утримання будинку.

Згідно Протоколу Загальних зборів членів ОСББ «Дмитрівська 13А» від 17 листопада 2019 року, прийнято рішення про затвердження розміру щомісячних членських внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 7,90 грн за кв.м. загальної площі. Внески мають сплачуватися кожним членом ОСББ «Дмитрівська 13А» кожного місяця не пізніше 20-го числа.

Як зазначено у п.2.10.Статуту ОСББ «Дмитрівська 13А», рішення Загальних зборів, прийняте відповідно до Статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

Рішення Загальних зборів оприлюднюється шляхом розміщення його тексту в місцях загального користування будинку, або на сайті ОСББ «Дмитрівська, 13А».

Співвласники мають право знайомитися з рішеннями (протоколами) Загальних зборів, затвердженими таким рішеннями документами та за власний рахунок робити з них копії та виписки.

Згідно із копії Свідоцтва про право власності Серія НОМЕР_1 від 17 лютого 2004 року, виданого на підставі наказу №165-С/КІ Головного управління житлового забезпечення від 02 лютого 2004 року, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 - 78/100 частини квартири, ОСОБА_1 - 22/100 частини квартири.

Згідно наявних у справі розрахунків, наданих позивачем, у відповідачів існує заборгованість по несплаченим внескам на утримання будинку та прибудинкової території, що призвело до виникнення заборгованості за період часу з січня 2020 року по січень 2024 року у розмірі 19 062, 37 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСББ «Дмитрівська-13А», суд першої інстанції виходив із того, що ОСББ, створене власниками квартир у будинку з метою управління і забезпечення експлуатації нерухомого майна, фактично здійснювало управління вказаним житловим будинком та несло витрати з його утримання, а відповідачі, які є співвласниками квартири у цьому будинку в рівних частках, отримували визначені послуги і не оплачували їх вартість, в зв`язку з чим у них утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з них на користь позивача.

Суд, прийшов до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованість за внесками за період часу з січня 2020 року по січень 2024 року в розмірі 19 062, 37 грн., пропорційно до частки у праві спільної часткової власності, а саме: з ОСОБА_1 - 4 193, 70 грн. ( відповідно до частки 22/100), з ОСОБА_3 - 14 868, 57 грн. (відповідно до частки 78/100).

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат, 3 % річних у та пені, суд першої інстанції виходив із прострочення відповідачем своїх грошових зобов`язань щодо оплати послуг за житлово-комунальні послуги та судом було проведено самостійний розрахунок, розмір 3% річних за період часу з січня 2021 року по січень 2024 року складає 762, 59 грн., що становить у пропорційному відношенні - 167, 77 грн. - 22/100 частки квартири, 594, 82 грн. - 78/100 частки квартири.

Апеляційний суд частково погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 319, 322 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів).

Відповідно до ст. 382 ЦК України спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; питання про використання спільного майна; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний зокрема: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів; захищати права, представляти інтереси співвласників у судах.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення. Спори щодо визначення частки співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, експлуатацію, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються Господарським кодексом України в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

Відповідно до ст. 1, 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

У частині першій статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, а відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає визначений у пункті 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Серед обов`язків співвласників багатоквартирного будинку, визначених у статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», визначено виконання рішення зборів співвласників; своєчасна оплата за спожиті житлово-комунальні послуги.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 540 ЦК України якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

У постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року у справі № 466/8748/16-ц зроблено правовий висновок про те, що особа, яка є співвласником будинку, в якому створено ОСББ зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділене правом у разі нездійснення таких дій цією особою звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих за цими витратами платежів. Законом, іншими законодавчими актами не передбачено затвердження або погодження органами місцевого самоврядування внесків і платежів, визначених загальними зборами ОСББ.

Визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків та платежів співвласників будинку відноситься до виключної компетенції загальних зборів співвласників відповідно до частини дев`ятої статті 10 Закону, частини другої статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та згідно із законодавчо встановленим порядком голосування на зборах об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 грудня 2019 року у справі № 910/6471/18, провадження № 12-111гс19.

Схожий за змістом правовий висновок викладено також у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 679/49/16-ц, від 10 січня 2019 року у справі № 522/1654/13-ц, що свідчить про те, що питання правомірності прийняття рішення загальних зборів щодо затвердження розміру внесків на управління будинками неодноразово було предметом дослідження та правового аналізу Верховного Суду.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77 - 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Звертаючись з позовною заявою позивач посилався на те, що метою створення Об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників щодо володіння нерухомим майном в будинку за адресою АДРЕСА_1 , дотримання ним своїх обов`язків , належне утримання та використання спільного майна Будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством, статутом та рішенням органів управління об`єднання.

Відповідно до протоколу Загальних зборів членів ОСББ «Дмитрівська 13А» від 17 листопада 2019 року, прийнято рішення про затвердження розміру щомісячних членських внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 7,90 грн за кв.м. загальної площі. Внески мають сплачуватися кожним членом ОСББ «Дмитрівська 13А» кожного місяця не пізніше 20-го числа.

Судом першої інстанції установлено та дані обставини не спростовані доводами апеляційної скарги, що відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_1 , і є споживачами послуг по утриманню та обслуговуванню будинку та прибудинкової території, які надає позивач, а також споживачами житлово-комунальних послуг, на підставі договорів, укладених ОСББ «Дмитрівська-13А» як колективним споживачем з постачальниками відповідних послуг.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині того, що судом першої інстанції замість заявленого в позові солідарного стягнення з відповідачів заборгованості по внескам судом першої інстанції було змінено предмет позову та стягнуто заборгованість з оплати членських внесків на утримання будинку та прибудинкової території колегія суддів, вважає правильним висновки суду з огляду на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 та складається з 4 кімнат, житловою площею 84,70 кв.м загальною площею 148,20 кв.м. належить відповідачам ОСОБА_2 - 78/100 частини квартири та ОСОБА_1 - 22/100 частини квартири. (а.с. 43).

Відповідно до статті 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Участь кожного співвласника у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна означає необхідність несення витрат, які є об`єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані, тобто для підтримання його технічних, санітарно-гігієнічних, екологічних, ергономічних та естетичних характеристик будинку, які визначають його експлуатаційні якості.

Кожен співвласник зобов`язаний брати участь в у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто із співвласників укладає правочин або здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Таким чином апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що стягнення заборгованості з оплати членських внесків на утримання будинку та прибудинкової території пропорційно до розміру частки у праві власності на квартиру.

Позивачем до позову надано розрахунок заборгованості відповідачів, який складений і підписаний головою правління, скріплений печаткою ОСББ «Дмитрівська-13А», який судом прийнято до уваги, визнано обґрунтованим і таким, що відповідає частці власності вказаної квартири кожного з відповідачів.

Встановивши, що в результаті неналежного виконання зобов`язань власників багатоквартирного будинку, передбачених ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», які полягають у обов`язку своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, у відповідачів утворилась заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території у відповідачів утворилась заборгованість, доказів погашення заборгованості в повному обсязі відповідачем не надано, розміру заборгованості не спростовано, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про обґрунтованість позову і необхідність його задоволення, стягнувши з відповідачів пропорційно до частки у праві спільної часткової власності на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 19 062,37 грн.

Посилання в апеляційній скарзі, що судом не з`ясовано яка сума внеску на утримання будинку та прибудинкової території за період часу з 01 січня 2021 року по 01 січня 2024 року до оплати відповідачем, а згідно підрахунків відповідача позивач виставив до оплати 56 197,44 грн, а відповідачем сплачено 40 646,52 грн отже різниця між сумами 15 550,92 грн не можна визнати обґрунтованим.

Так, як вбачається з бухгалтерської довідки по ОСББ «Дмитрівська 13А» від 01 січня 2020 року по 01 січня 2024 року позивачем нараховано заборгованість відповідачу у розмірі 59 708,88 грн, а відповідачем сплачено за цей період 40 646,52 грн, отже залишок заборгованості по несплаті внесків складає 19 062,37 грн. (а.с. 50-51)

Відповідно до акту взаєморозрахунків за період 01 жовтня 2018 року по 01 лютого 2024 року позивачем нараховано заборгованість відповідачу у розмірі 69 778,49 грн, а сплачено за цей період 50 716,12 грн, таким чином залишок заборгованості по не сплаті внесків також складає 19 062,37 грн. (а.с. 52).

Таким чином, колегія суддів, аналізуючи надані документи встановила, що відповідачем станом на початок періоду 01 січня 2020 року існувала заборгованість по сплаті внесків та яка не була сплачена відповідачем та становила суму у розмірі 2 634,10 грн. Доказів зворотного відповідачем до суду подано не було.

Посилаючись в апеляційній скарзі, що судом не було враховано квитанцій про сплату внесків на утримання будинку за період часу з січня 2021 року по січень 2024 року, які були надані у додатку до відзиву на позов, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки згідно наданих квитанцій та підрахунку апеляційним судом сум сплачених внесків виходить 35 363,08 грн.

Таким чином, надаючи квитанції про сплату внесків на утримання будинку та посилаючись, як на підставу скасування рішення про те, що судом не було враховано сум сплачених внесків на утримання будинку відповідачем не було спростовано розмір заборгованості, який був наданий позивачем.

Посилання в апеляційній скарзі, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів, а саме Протоколу Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку від 17 листопада 2019 року, а також те, що відсутність такого Протоколу унеможливлює встановлення обставин, що мають значення для справи, а саме щодо встановлення внеску на утримання будинку та прибудинкової території та структури самого внеску, колегія суддів не приймає до увагу, оскільки таке твердження спростовується наявною в матеріалах справи копією протоколу (а.с. 39 - 42).

Доводи апеляційної скарги, що відповідачу не було відомо про Загальні збори члені Об`єднання ОСББ «Дмитрівська 13А»від 17 листопада 2019 року та про затвердження на них членських внесків у розмірі 7,90 грн. за кв.м. і те, що вони не були запрошені на збори, участь у голосуванні не приймали, а рішення Загальних зборів від 17 листопада 2019 року вони не отримували та з ним не знайомилися, колегія суддів приймає критично, оскільки як вбачається з протоколу Загальних зборів членів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дмитрівська 13А» за підсумками голосування приймало участь 36 співвласників.

Таким чином не прийняття участі загальних зборах одним із членів ОСББ «Дмитрівська 13-А» може лише свідчити про небажання відповідачі прийняття участі у цих загальних зборах.

Доводи апеляційної скарги, що відповідачі позбавлені можливості користуватись належною їх квартирою через те, що з жовтня 2020 року їм обмежено право користування електронними ключами у доступі до ліфтів, не користуються житловими та комунальними послугами, фактично не використовуючи ані площу квартири, ані прибудинкову територію, ані послуги консьєржа, ані послуги збирання та вивезення твердих побутових відходів, послуги з управління будинку і прибудинкової території, не підтверджуються будь-якими доказами та відхиляються апеляційним судом.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з висновками суду першої інстанції в частині розміру нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат, оскільки відповідно до Постанови КМУ № 206 від 05 березня 2022 року заборонено нарахування штрафів та інфляційні нарахування за надані комунальні послуги.

Як вбачається із розрахунку нарахувань 3 % річних та інфляційних втрат на суму заборгованості за комунальні послуги квартири АДРЕСА_4 , який було додано до позову то інфляційні втрати складають у розмірі 11 090,80 грн., 3% річних складають суму 1 754 грн., Розрахунок здійснено за період з 01 березня 2021 року по 31 березня 2023 року.

Однак, з урахуванням вимог Указу Президента від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», позивач неправомірно нарахував відповідачу 3% річних та інфляційні втрати за період з 22 лютого 2022 року по 31 грудня 2023 року.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що розмір інфляційних втрат та 3% річних має бути нарахований за період з 01 березня 2021 року по 23 лютого 2022 року, що становить суму: інфляційні втрати 1 505,67 грн (186,16 + 175,75 + 171,49 + 2,34 + 110,65 + 161,89 + 105,61 + 101 + 44,09 + 42,73 + 41,71), яка розрахована з суми боргу, а отже виходячи з пропорційності до частки у праві спільної часткової власності з ОСОБА_1 (відповідно до частки 22/100) підлягає стягнення у розмірі 331, 25 грн, а з ОСОБА_2 - 1 174,42 грн (відповідно до частки 78/100).

Щодо 3% річних підлягає стягненню у розмірі - 160,01 грн (13,10 + 13,10 + 13,10 + 35,12 + 8,92 + 13,10 + 8,48 + 8,48 + 3,83 + 3,83 + 3,83 + 35,12), яка розрахована з суми боргу, а отже виходячи з пропорційності до частки у праві спільної часткової власності з ОСОБА_1 (відповідно до частки 22/100) підлягає стягнення у розмірі 35,20 грн, а з ОСОБА_2 - 124,80 грн (відповідно до частки 78/100).

Суд першої інстанції зробив вірний висновок про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості з оплати членських внесків на утримання будинку та прибудинкової території, проте суд першої інстанції невірно визначив період нарахування інфляційних втрат та 3% річних, що призвело до невірного визначення і суми цієї заборгованості. А тому, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, 3% річних, ухвалення в цій частині нового судового рішення в резолютивній частині щодо визначеного розміру заборгованості про стягнення інфляційних втрат, 3 % річних.

Відповідно до частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснити зміну розподілу судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3 028 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є інвалідами 2 групи (а.с. 86 та 203), на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, а тому відповідна частини сплаченого позивачем судового збору має бути компенсована останньому за рахунок держави.

Таким чином, оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині стягнення в пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСББ «Дмитрівська 13А» судових витрат в сумі 3 028 грн підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в цій частині про компенсацію сплаченого позивачем ОСББ «Дмитрівська 13А»судового збору в розмірі 3 028 грн за рахунок держави, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи з викликом сторін відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року в частині вирішення позовних вимог Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дмитрівська 13А» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованостіпро стягнення інфляційних втрат та 3 відсотків річних - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дмитрівська 13А» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в частині стягнення інфляційних втрат, 3 % річних - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 )на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дмитрівська 13А» (Код , місцезнаходження: м. Київ, вул. Дмитрівська , 13А) 3% річних у розмірі 35,20 грн., інфляційні втрати - 331, 25 грн., а всього 366,45 (триста шістдесят шість гривень 45 копійок) грн за період з 01 березня 2021 року по 23 лютого 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь (РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 ) Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дмитрівська 13А» (Код , місцезнаходження: м. Київ, вул. Дмитрівська , 13А) 3% річних у розмірі 124,80 грн., інфляційні втрати - 1 174,42 грн., а всього 1 299,22 (тисяча двісті дев`яносто дев`ять гривень двадцять дві копійки) грн за період з 01 березня 2021 року по 23 лютого 2022 року.

В задоволенні решти частини позовних вимог Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дмитрівська 13А» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних відмовити.

В решті рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року суду залишити без змін.

Компенсувати Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дмитрівська 13А» (Код , місцезнаходження: м. Київ, вул. Дмитрівська , 13А), за рахунок держави 3 028 грн (одну тисячу триста сімдесят чотири гривні 10 копійок) судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв