справа №381/38/25
провадження №2/176/525/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

12 березня 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Крамар О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, -

В С Т А Н О В И В:

03.02.2025 року з Фастівського районного суду Київської області на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

Позов обґрунтований тим, що 16 січня 2023 року о 19:10 в м.Боярка по вул.Білогородській ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Lexus», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Києво-Святошинського районного суду від 27.02.2023 року Відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

При цьому вказаним судовим рішенням було встановлено факт порушення Відповідачем, як водієм транспортного засобу «BMW», д.н.з. НОМЕР_3 , вимог п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП.

Згідно з відомостями Централізованої бази даних МТСБУ та даними повідомлення про ДТП вбачається, що винуватець ДТП, а саме: Відповідач керував автомобілем «BMW», д.н.з. НОМЕР_4 , без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та страхового сертифікату «Зелена картка» (копії витягів та повідомлення додаються).

Відповідно до п.21.1 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Обов`язок обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладений на водіїв також положеннями п.п. «ґ» п.2.1 Правил дорожнього руху України і ст.16 Закону України «Про дорожній рух».

Однак, всупереч зазначеним вимогам закону цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент настання ДТП застрахована не була.

12.06.2023 року уповноважений представник власника пошкодженого транспортного засобу «Lехus», д.н.з. НОМЕР_2 , з метою отримання відшкодування збитків, на виконання вимог ст.35 Закону № 1961-ІV звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, а також надав копії документів, що підтверджували право власності потерпілої особи на автомобіль, правомірність керування ним водієм, а також повноваження представника. Крім того, до заяви було долучено копія полісу ОСЦПВ, який був чинним на момент ДТП щодо пошкодженого автомобіля. Копії заяви, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, полісу документів юридичної особи додаються.

Після звернення потерпілої особи (власника пошкодженого автомобіля) МТСБУ було відкрито регресну справу № 91953.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону № 1961-ІV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На виконання своїх обов`язків, передбачених п.34.1 ст.34 Закону № 1961-ІV МТСБУ направило свого представника (працівника або експерта) для проведення огляду пошкодженого транспортного засобу. Внаслідок такого огляду, який був здійснений 26.04.2023 року, та проведення автотоварознавчого дослідження було складено Звіт № 8838/04/23 від 02.05.2023 року.

Згідно з висновками Звіту № 8838/04/23 від 02.05.2023 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Lехus», д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням зносу (206 614,11 грн.) перевищувала вартість автомобіля до ДТП (194 719,60 грн.) (копія звіту з додатками додається)..

Тобто, якщо вартість відновлювального ремонту перевищувала вартість автомобіля до ДТП, то проведення такого ремонту є економічно необґрунтованим, що дозволяє зробити висновок, що такий транспортний засіб є фізично знищеним.

Відповідно до п.30.1 ст.30 Закону № 1961-ІУ транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо- транспортної пригоди.

Вартість такого дослідження, щодо розміру збитків становила 1 780,00 грн. Що підтверджується доданими копіями рахунку-фактури № СФ-0000133, акту виконаних робіт, платіжної інструкції № 922246.

Відповідно до п.30.1 ст.30 Закону № 1961-ІV якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Тому, для визначення в подальшому розміру регламентної виплати, МТСБУ через програмну платформу «Аudаtех» було визначено залишкову вартість автомобіля. Що становила 81 000,00 грн. (що підтверджується доданою копією зобов`язуючої пропозиції). Вартість такої послуги становила 1 850,40 грн., що підтверджується доданими копіями рахунку на оплату № А0838, акту надання послуг, платіжної інструкції N° 976805.

На підставі отриманої інформації, МТСБУ було визначено розмір заподіяної потерпілій особі шкоди, що становило різницю між вартістю автомобіля до та після ДТП - 112 719,60 грн. (копія розрахунку додається).

Зазначена шкода, у визначеному спеціалістом розмірі, потерпілій особі особисто винуватцем ДТП відшкодована не була. При цьому договірних зобов`язань між МТСБУ, потерпілою особою та Відповідачем не виникало.

В зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону № 1961 -IV) з урахуванням лімітів страхової відповідальності та інформації, наявної в розпорядженні МТСБУ, останнє 16.11.2023 р. здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 112 719,60 грн. за шкоду заподіяну в результаті фізичного знищення транспортного засобу. Така виплата була здійснена на підставі наказу МТСБУ № 3/19799 від 15.11.2023 року, що підтверджується доданими копіями даного наказу, а також довідки про розмір відшкодування шкоди № 1 від 14.11.2023 року та платіжної інструкції № 977967.

МТСБУ надсилало Відповідачу листи-претензії, щодо компенсації витрат в добровільному порядку. Однак жодної відповіді на такі Відповідач не надав, і перерахунків Позивачу не здійснював

Позивач просив стягнути з відповідача на їх користь 112 719 грн. 60 коп. регламентної виплати за шкоду, повязану з пошкодженням транпсортного засобу; 3 630,40 грн. (1 780,00 грн. + 1 850,40 грн.) - витрати пов`язані зі встановлення розміру збитків. Відповідно до ст.141 ЦПК України, стягнути з Відповідача на користь МТСБУ, суму понесених судових витрат до яких належать сума сплаченого судового збору - 2 422,40 грн.

Ухвалою суду від 06.02.2025 року по справі було відкрито провадження та було вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі. Заперечень від позивача не надійшло.

Відповідачу, відповідно до вимог ЦПК України, за відомим місцем реєстрації останнього, направлено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. На адресу суду повернулося поштове повідомлення з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою»

Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про, в тому числі, відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування. Заперечень від відповідача не надійшло, відзив на позов відповідач не подав.

Судом дотримані вимоги ст.131 ЦПК України, які регламентують, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність його неявки в судові засідання, відзив на позов не подав, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення без участі відповідача на підставі письмових доказів, які наявні у справі.

За вказаних обставин суд, постановив відповідно ст. 280 ЦПК України, проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

16 січня 2023 року о 19:10 в м.Боярка по вул.Білогородській ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Lexus», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Києво-Святошинського районного суду від 27.02.2023 року Відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

При цьому вказаним судовим рішенням було встановлено факт порушення Відповідачем, як водієм транспортного засобу «BMW», д.н.з. НОМЕР_3 , вимог п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП.

Згідно з відомостями Централізованої бази даних МТСБУ та даними повідомлення про ДТП вбачається, що винуватець ДТП, а саме: Відповідач керував автомобілем «BMW», д.н.з. НОМЕР_4 , без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та страхового сертифікату «Зелена картка»

12.06.2023 року уповноважений представник власника пошкодженого транспортного засобу «Lехus», д.н.з. НОМЕР_2 , з метою отримання відшкодування збитків, на виконання вимог ст.35 Закону № 1961-ІV звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, а також надав копії документів, що підтверджували право власності потерпілої особи на автомобіль, правомірність керування ним водієм, а також повноваження представника. Крім того, до заяви було долучено копія полісу ОСЦПВ, який був чинним на момент ДТП щодо пошкодженого автомобіля. Копії заяви, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, полісу документів юридичної особи додаються.

Згідно з висновками Звіту № 8838/04/23 від 02.05.2023 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Lехus», д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням зносу (206 614,11 грн.) перевищувала вартість автомобіля до ДТП (194 719,60 грн.).

Якщо вартість відновлювального ремонту перевищувала вартість автомобіля до ДТП, то проведення такого ремонту є економічно необґрунтованим, що дозволяє зробити висновок, що такий транспортний засіб є фізично знищеним.

Відповідно до п.30.1 ст.30 Закону № 1961-ІУ транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо- транспортної пригоди.

МТСБУ було визначено розмір заподіяної потерпілій особі шкоди, що становило різницю між вартістю автомобіля до та після ДТП - 112 719,60 грн.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Матеріалами справи встановлено, що постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Судом встановлена вина ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 16.01.2023 року. Постанова набрала законної сили.

Відтак, суд приходить до висновку про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.01.2023 року.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або Моторне (транспортне) страхове бюро відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено порядок стягнення коштів, виплачених Моторним (транспортним) страховим бюро України на відшкодування шкоди, заподіяної потерпілій у ДТП особі, а саме: в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.

Положеннями пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що завданням Моторного (транспортного) страхового бюро України є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах передбачених цим Законом.

Відповідно до пп. а) п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди житію, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Умовами п.34.2 ст.34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до п.34.3 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обирати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Однією із умов для відшкодування матеріального збитку, особою, відповідальною за особу, яка заподіяла збиток є наявність оцінки завданої шкоди, проведеної у встановленому законом порядку, з дотриманням Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» (ст.ст. 4,5,7,12 цього Закону) та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Згідно з висновками Звіту № 8838/04/23 від 02.05.2023 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Lехus», д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням зносу (206 614,11 грн.) перевищувала вартість автомобіля до ДТП (194 719,60 грн.) .

Тобто, якщо вартість відновлювального ремонту перевищувала вартість автомобіля до ДТП, то проведення такого ремонту є економічно необґрунтованим, що дозволяє зробити висновок, що такий транспортний засіб є фізично знищеним.

Відповідно до п.30.1 ст.30 Закону № 1961-ІУ транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо- транспортної пригоди.

Відповідно до п.30.1 ст.30 Закону № 1961-ІV якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Для визначення в подальшому розміру регламентної виплати, МТСБУ через програмну платформу «Аudаtех» було визначено залишкову вартість автомобіля. Що становила 81 000,00 грн.

На підставі отриманої інформації, МТСБУ було визначено розмір заподіяної потерпілій особі шкоди, що становило різницю між вартістю автомобіля до та після ДТП - 112 719,60 грн.

Позивачем виконано покладений на нього обов`язок по відшкодування шкоди потерпілому, заподіяної з вини володільця транспортного засобу, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність.

Згідно з пунктом 38.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

На сьогоднішній день, понесені фактичні витрати МТСБУ в розмірі 112 719 грн. 60 коп. відповідачем у добровільному порядку не відшкодовані. Звернення позивача до нього залишились без реагування.

Оскільки відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, страхове відшкодування було сплачено позивачем і відповідач добровільно ці кошти не повернув до МТСБУ, то суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу у розмірі 112 719 грн. 60 коп.

Щодо вимог позивача про стягнення понесених витрат на встановлення розміру збитку в розмірі 3630 грн. 40 коп., то суд відмовляє у цій частині з огляду на наступне.

Наданий до позову Звіт №8838/04/23 року від 02.05.2023 року складений спеціалістом оцінювачем, а не судовим експертом. Цей звіт про оцінку не є судовою автотоварознавчою експертизою.

Відповідно до п. 22.1.ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цимЗакономпорядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з положеннямист. 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати витрат на визначення шкоди, у зв`язку з тим, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на визначення розміру збитків. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду, а тому суд не вбачає підстав для відшкодування за рахунок відповідача вартості послуг складання звіту, збору документів.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.29,34,38,39,41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 3, 12, 13, 76, 80, 89, 141, 263, 265 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, НОМЕР_5 в АТ «Укрексімбанк», адреса: 02002, м.Київ, Русанівський бульвар, 8), регламентну виплату за шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу у розмірі 112 719 грн. 60 коп., судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку , встановленому ЦПК України в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя