11.03.2025 Суддя Ізмайлов І. К.
Справа № 644/1259/25
Провадження № 2/644/2020/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Ізмайлов І.К., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про зобов`язання банку вчинення дій, провести перевірку рахунку, перерахування процентів, відшкодування збитків та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить ???зобов?язати Акціонерне Товариство «ПУМБ» провести службове розслідування щодо зникнення коштів з її рахунку; зобов?язати банк надати детальну виписку по рахунку за період з 01.02.2022 по 31.01.2025; призупинити нарахування відсотків за кредитним договором поточного рахунку № НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_2 ) на час перевірки банком обставин зникнення коштів; провести перерахунок відсотків із урахуванням втрачених коштів, які могли бути спрямовані на погашення кредиту; відшкодувати моральну шкоду у сумі 126475,94 грн.

Ухвалою суду від 26.02.2025 позовна заява залишена без руху та позивачці надано п`ятиденний строк для усунення недоліків.

У зв`язку із тим, що з позовної заяви вбачається, що позивачка перебуває у Швейцарії і відсутня за місцем реєстрації, ухвалу суду про залишення позову без руху їй направлено на електронну адресу, зазначену у позовній заяві, проте у вказаний термін недоліки, зазначені в ухвалі суду, усунуто не було. Крім того, судом позивачці надано відповідь на подане нею електронне звернення щодо руху справи, в якій також повідомлено про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до пунктів 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно ч. 4 ст.10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Посилаючись на вищевикладене та відповідно до 3 ст.185 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про повернення позовної заяви позивачці.

Разом з тим, суд роз`яснює позивачці, що згідно із ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст. 185 ЦПК України суддя,-

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про зобов`язання банку вчинення дій, провести перевірку рахунку, перерахування процентів, відшкодування збитків та моральної шкоди визнати неподаною та повернути позивачці, роз`яснивши їй її право на повторне звернення до суду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя : І.К. Ізмайлов