КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/6843/2025
УХВАЛА

10 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Приходька К.П., Журби С.О., Писаної Т.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року, постановлену за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позову, -

установив:

ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення доказів шляхом витребування інформації у АТ «Універсал Банк» персональних даних, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, адресу місця проживання, номер мобільного телефону, адреси електронної пошти власника карткового рахунку, на якого емітовано банківську картку № НОМЕР_1 , а також суму залишку грошових коштів.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 лютого 2025 року вищевказану апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху, оскільки вона була подана з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Так, оскаржувана ухвала була постановлена 16 грудня 2024 року та вручена ОСОБА_1 20 грудня 2024 року.

Останнім днем для подачі апеляційної скарги в розумінні ст. 354 ЦПК України та з урахуванням вихідних днів було 06 січня 2025 року.

Однак, апеляційну скаргу ОСОБА_1 подала лише 14 січня 2025 року, при цьому зазначивши, що вона з 23 грудня 2024 року по 31 грудня 2024 року перебувала на лікарняному, на підтвердження чого надала копії листів непрацездатності.

В ухвалі Київського апеляційного суду від 24 лютого 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху було рекомендовано апелянту вказати поважні причини неможливості подання апеляційної скарги у період з 01 січня 2025 року (після закінчення лікарняного) по 06 січня 2025 року (останнього дня строку з моменту отримання оскаржуваної ухвали).

06 березня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , подана на виконання вищевказаної ухвали суду, в якій апелянт зазначила, що причиною неподання апеляційної скарги в період з 01 січня 2025 року по 06 січня 2025 року стало надання невідкладної допомоги, у приватному порядку, для уникнення загострення невиліковної хвороби, її синові ОСОБА_3 , 1996 р.н., інваліду ІІ групи, що мешкає з нею.

Вивчивши наведені заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року, суд дійшов висновку, що апеляційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

ЄСПЛ вказав, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

Наведені заявником причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення не дають достатніх підстав для визнання їх поважними.

Більше того, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції, апелянт до заяви про усунення недоліків не долучила.

Згідно вимог ч.1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.2 ч.2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Так, за правилами ст.123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, за правилами вищевказаної норми процесуального закону, строк, протягом якого ОСОБА_1 на підставі п.2 ч.2 ст. 354 ЦПК України мала право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року, сплинув 06 січня 2025 року.

Із апеляційною скаргою на вказане судове рішення ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду 14 січня 2025 року, а отже із пропуском встановленого процесуальним законом строком на апеляційне оскарження.

Враховуючи наведене, заявником не наведено причин, які унеможливили дотримання строків передбачених ЦПК України та розумних пояснень щодо пропуску строку звернення з апеляційною скаргою. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, а згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Отже зазначені заявником причини пропуску строку на апеляційне оскарження не зумовлені особливими і непереборними обставинами, а відтак не є поважними.

Норми, які регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскільки наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення підстави для поновлення цього строку є неповажними, суд дійшов висновку, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 16 грудня 2024 року, постановлену за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позову.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді К.П. Приходько

Т.О. Писана

С.О. Журба