Постанова

Іменем України

26 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 643/11256/20

провадження № 61-18139св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко Олександр Валентинович, ОСОБА_2 , Державне підприємство «Сетам»,

третя особа - приватний нотаріус Харківського міського територіального округу Харківської області Малахова Галина Іванівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка Олександра Валентиновича і Державного підприємства «Сетам» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 травня 2023 року у складі судді Цвіра Д. М. та постанову Харківського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року, і касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - Болоховцева Євгенія Олексійовича постанову Харківського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року в складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Маміної О. В., Тичкової О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка О. В., ОСОБА_2 , Державного підприємства «СЕТАМ» (далі - ДП «Сетам»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського територіального округу Харківської області Малахова Галина Іванівна, про визнання недійсними електронних торгів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період шлюбу за спільні кошти вона з чоловіком придбали майно, зокрема і чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (договір купівлі-продажу від 19 травня 1998 року серії ААК № 990536, його дублікат серії ВМС № 522179 від 29 квітня 2009 року, зареєстровано в Державному реєстрі правочинів 29 квітня 2009 року).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2018 року у справі № 638/5172/17 позовні вимоги ОСОБА_3 (стягувач) задоволено частково та присуджено до стягнення з її чоловіка - ОСОБА_4 грошові кошти на загальну суму 25 795 510,80 грн та судовий збір - 8 810,00 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог, в тому числі і до позивача ОСОБА_1 як відповідача - 2 у вказаній справі, відмовлено.

У провадженні приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка О. В. перебуває на виконанні виконавче провадження № НОМЕР_1, відкрите 04 грудня 2019 року з примусового виконання виконавчого листа від 02 грудня 2019 року № 638/5172/17, що видав Дзержинський районний суд м. Харкова.

Відповідно до заяви представника стягувача він просить частково стягнути суму боргу з ОСОБА_4 в розмірі 19 000 000,00 грн.

03 лютого 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О. В. у відкритому 02 грудня 2019 року виконавчому провадженні № НОМЕР_1 виніс постанови про опис та арешт майна боржника ОСОБА_4 , зокрема і квартири АДРЕСА_2 , та передав його на зберігання представнику стягувача.

У подальшому відповідно до звіту, складеного в межах процедури виконавчого провадження за виконавчим провадженням № НОМЕР_1 суб`єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю «Експерт-2012» від 17 лютого 2020 року, визначено вартість чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 в сумі 1 838 000,00 грн станом на 18 лютого 2020 року, яку, відповідно до заявки приватного виконавця Ярмоленка О. В. від 03 березня 2020 року № 1190 передано на реалізацію ДП « СЕТАМ».

Згідно з протоколом організатора електронних торгів ДП «СЕТАМ» від 05 червня 2020 року № 478551 торги відбулися, лот (квартира) № 420711 був проданий ОСОБА_2 за 1 387 000,00 грн, які він вніс в повному обсязі.

Після цього приватний виконавець Ярмоленко О. В. склав і видав покупцю акт від 19 червня 2020 року про проведені електронні торги, на підставі якого 23 червня 2020 року приватний нотаріус Харківського міського територіального округу Харківської області Малахова Г. І. видала ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; право власності за покупцем зареєстровано 23 червня 2020 року відповідно до статті 182 ЦК України в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

ОСОБА_1 зазначала, що указана квартира, яка була придбана за спільні кошти подружжя у 1998 році та була спільною сумісною власністю, придбана у період шлюбу, відчуження належної позивачу ОСОБА_1 частки у ній на електронних торгах без її згоди є порушенням її прав як співвласника вказаного майна. Не будучи стороною виконавчого провадження, про такі дії позивач дізналась нещодавно від нового титульного власника квартири, що стало підставою звернення до суду.

Враховуючи викладене, позивач просила визнати недійсними:

електроні торги, проведені ДП «Сетам» 05 червня 2020 року з реалізації арештованого майна за лотом № 420711, а саме чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 ;

протокол від 05 червня 2020 року № 483496 проведення електронних торгів реалізації арештованого майна (лот № 420711);

акт від 19 червня 2020 року про проведені електронні торги арештованого нерухомого майна (лот № 420711), затверджений приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленком О. В.;

свідоцтво, видане 23 червня 2020 року на ім`я ОСОБА_2 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Малаховою Г. І. про право власності на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 на підставі акта про проведені електронні торги арештованого нерухомого майна від 19 червня 2020 року, затвердженого приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленком О. В., та державну реєстрацію 23 червня 2020 року права власності ОСОБА_2 на цю квартиру.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 травня 2023 року позов задоволено.

Визнано недійсними:

електронні торги, проведені ДП «Сетам» 05 червня 2020 року з реалізації арештованого майна за лотом № 420711, а саме чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 ;

протокол від 05 червня 2020 року № 483496 проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна за лотом № 420711;

акт від 19 червня 2020 року про проведені електронні торги арештованого нерухомого майна за лотом № 420711, затверджений приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленком О. В.;

свідоцтво, видане 23 червня 2020 року на ім`я ОСОБА_2 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Малаховою Г. І. про право власності на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 на підставі акта про проведені електронні торги арештованого нерухомого майна від 19 червня 2020 року, затвердженого приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленком О. В., та державну реєстрацію 23 червня 2020 року права власності ОСОБА_2 на цю квартиру.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на електронних торгах в рахунок погашення боргових зобов`язань ОСОБА_4 відчужено нерухоме майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а тому під час продажу спірного майна на електронних торгах було порушено право власності ОСОБА_1 на спірну квартиру.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог про визнання недійсними електронних торгів також підлягають визнанню недійсними протокол від 05 червня 2020 року № 483496 про проведення цих електронних торгів, акт від 19 червня 2020 року про проведені електронні торги, свідоцтво від 23 червня 2020 року, видане на ім`я ОСОБА_2 , та державна реєстрація 23 червня 2020 року права власності на ім`я ОСОБА_2 як похідні.

Постановою Харківського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 травня 2023 року в частині визнання недійсними протоколу від 05 червня 2020 року № 483496; акта від 19 червня 2020 року; свідоцтва від 23 червня 2020 року скасовано та прийнято нову постанову в цій частині про відмову в задоволенні цих вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд мотивував судове рішення тим, що на електронних торгах в рахунок погашення боргових зобов`язань ОСОБА_4 було відчужено нерухоме майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання недійсними електронних торгів від 05 червня 2020 року, проведених ДП «СЕТАМ» з примусової реалізації спірної квартири, з підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України.

Водночас апеляційний суд не погодився із висновками суду першої інстанції в частині позовних вимог про скасування акта про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів та протоколу електронних торгів, оскільки такі вимоги є неналежними (неефективними) способами захисту, а тому відмовив у їх задоволенні з цієї підстави.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

18 грудня 2023 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених вимог і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

У грудні 2023 року ДП «Сетам» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

У січні 2024 року приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених вимог і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Підставою касаційного оскарження представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі № 372/3161/18, від 20 липня 2022 року у справі

№ 703/2284/19, від 26 січня 2022 року у справі № 362/423/21, від 19 травня 2020 року у справі № 361/2822/17, від 02 травня 2020 року у справі

№ 910/10136/17, постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18, від 02 листопада 2021 року у справі

№ 925/1351/19, постановах Верховного суду України від 18 листопада

2015 року у справі № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі

№ 6-1749цс15, від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16, від 13 квітня

2016 року у справі № 6-2988цс15, від 29 червня 2016 року у справі

№ 6-370цс16, від 29 червня 2016 року у справі № 6-547цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення представник заявника зазначає порушення судом норм процесуального права, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Підставою касаційного оскарження ДП «Сетам» зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Підставою касаційного оскарження приватний виконавець Ярмоленко О. В. зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі № 337/474/14, від 04 березня 2020 року у справі № 753/15957/18, від 26 лютого 2020 року у справі № 686/12991/17-ц, від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17, від 03 червня 2020 року у справі № 318/89/18, від 19 травня 2020 року у справі № 361/2822/17, від 20 липня 2022 року у справі № 703/2284/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає порушення судами норм процесуального права, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази, суд встановив обставини, що мають значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Відзивів на касаційні скарги не надходило.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зміст касаційних скарг з урахуванням принципу диспозитивності свідчить про те, що судові рішення у цій справі оскаржені тільки в частині задоволених вимог позову, а тому переглядаються лише в цій частині.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційних скарг, дійшов висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню.

Встановлені обставини справи

Встановлено, що Дзержинський районний суд м. Харкова розглянув справу № 638/5172/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про солідарне стягнення боргу.

Рішенням Дзержинського суду м. Харкова від 06 грудня 2018 року стягнено з ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 25 795 510,80 грн.

В задоволенні позовної вимоги до ОСОБА_1 відмовлено.

Примусове виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2018 року у справі № 638/5172/17 здійснював приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О. В. в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1.

При виконанні рішення суду приватний виконавець виніс постанову про опис та арешт майна боржника ОСОБА_4 , зокрема і квартири АДРЕСА_2 .

У подальшому приватний виконавець передав квартиру на реалізацію ДП «СЕТАМ» відповідно до заявки від 03 березня 2020 року № 1190.

Згідно з протоколом проведення електронних торгів від 05 червня 2020 року № 483496 торги відбулися, лот (квартира) № 420711 був проданий ОСОБА_2 .

Приватний виконавець Ярмоленко О. В. склав і видав ОСОБА_2 акт про проведення електронних торгів від 19 червня 2020 року, на підставі якого приватний нотаріус Харківського міського територіального округу Харківської області Малахова Г. І. видала ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на спірну квартиру, за адресою: АДРЕСА_3 .

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України).

Частиною четвертою статті 656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 (далі - Порядок реалізації арештованого майна).

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частинами першою та другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Верховний Суд України у постановах від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15 та від 22 лютого 2017 року у справі № 6-2677цс16 зробив висновки про те, що головною умовою, яку повинні встановити суди при вирішенні питання про визнання прилюдних торгів недійсними, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Тобто для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 ЦК України).

Частиною першою статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Статтею 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 22 Кодексу законів про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС України) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Аналогічні норми закріплено у статтях 60, 65 СК України.

Відповідно до частини шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення звертається саме на майно боржника. Звернення стягнення проводиться в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно з частиною третьою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Установивши, що квартира АДРЕСА_2 була набута під час перебування позивача у шлюбі з ОСОБА_4 , суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про наявність підстав для визнання електронних торгів недійсними, оскільки зазначене нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові і дружині в рівних частках з моменту його придбання.

Відчуження спірного нерухомого майна, частка якого належить позивачці, на електронних торгах в рахунок погашення зобов`язань ОСОБА_4 порушує право дружини як співвласника цього майна на вільне володіння, користування і розпорядження ним, що є неприпустимим і суперечитиме загальним принципам і критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, закладеним у статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Переглянувши в касаційному порядку судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, з урахуванням неможливості встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішеннях судів попередніх інстанцій, Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки доводи касаційних скарг не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що суди порушили норми матеріального чи процесуального права, то касаційні скарги є необґрунтованими та підлягають залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

Відповідно до частини третьої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Щодо клопотання про закриття касаційного провадження

У лютому 2024 року до Верховного Суду надійшли заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , у яких він просить закрити касаційне провадження, посилаючись на статтю 396 ЦПК України, зокрема на пункти 4, 5 частини першої вказаної норми права.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені в частині другій

статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Підстави для закриття касаційного провадження визначені у статті 396

ЦПК України.

Вивчивши зміст заяв про закриття касаційного провадження у справі, колегія суддів уважає, що підстав для закриття касаційного провадження, що передбачені статтею 396 ЦПК України, немає.

Касаційні скарги ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка О. М., ДП «Сетам» були подані з дотриманням норм статті 392 ЦПК України, містили підстави касаційного оскарження. Тому Верховний Суд дійшов висновку про відкриття касаційного провадження та необхідність надання відповідної правової оцінки доводам касаційних скарг під час касаційного перегляду справи, що й було зроблено у цій постанові.

Ураховуючи наведене, у задоволенні вказаних заяв про закриття касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяв представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 про закриття касаційного провадження на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 травня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року відмовити.

Касаційні скарги приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка Олександра Валентиновича і Державного підприємства «Сетам» та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 травня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
М. Ю. Тітов