Номер провадження 2/387/235/25
У Х В А Л А

24 лютого 2025 року селище Добровеличківка

Суддя Добровеличківського районного суду Кіровоградської області Майстер І. П.

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

У С Т А Н О В И В :

До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Суддя, дослідивши матеріали позовної заяви, вважає її такою, що підлягає залишенню без руху, оскільки вона подана з порушенням норм чинного законодавства, а саме ч.2 ст.175 ЦПК України та не містить: відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти позивача та відповідача, відомості про наявність електронного кабінету позивача та відповідача. Водночас відповідно до ч.6 ст.14 ЦПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Крім того, в позовній заяві не зазначено, число, місяць та рік народження позивача та відповідача. Згідно із наданими відповідями щодо реєстрації відповідача, то вона за адресою, що зазначена в позовній заяві не значиться, отже відповідачу необхідно конкретизувати точне місце проживання відповідача.

Як доказ звільнення ОСОБА_1 до позовної заяви долучено Довідку до Акта огляду МСЕК серія МСЕ№091249 від 28.08.2002 відповідно до якої Позивачу призначена ІІ група інвалідності.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та ІІ груп, законні представники дітей з інвалідністю та недієздатних осіб.

Водночас, довідка МСЕК не може слугувати належним та допустимим доказом на підтвердження права на пільгу по сплаті судового збору, враховуючи, що така довідка, по-перше, є доказом міри втрати здоров`я згідно зі ст. 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в України" та покликана встановити ступінь обмеження життєдіяльності людини, причину, час настання, групу інвалідності, сприяє проведенню ефективних заходів щодо профілактики інвалідності, реабілітації інвалідів, пристосування їх до суспільного життя, а, по-друге, у довідці відсутня фотографія власника, що унеможливлює ідентифікувати та верифікувати особу.

Крім того, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» № 875-ХІІ від 21.03.1991 встановлено, що пільги особам з інвалідністю надаються на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності (для повнолітніх осіб), категорію «дитина з інвалідністю» (для дітей), а також у відповідних випадках вказано їх основні нозологічні форми захворювань (по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату).

Таким чином, право особи на одержання пільг та привілеїв підтверджується не довідкою МСЕК, а посвідченням встановленого зразка. Оскільки позивачем не надано такого належного та підтвердного документу, підстави для звільнення його від сплати судового збору відсутні.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя ("KREUZ v. POLAND" № 28249/95).

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позивачу потрібно долучити до справи сплачений судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу або долучити належний доказ (пенсійне посвідчення встановленого зразка) про звільнення її від судового збору

Враховуючи вищенаведене, вказані обставини позбавляють можливості відкрити провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 175, 176, 185, 260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, залишити без руху, надавши строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області Майстер І. П.