Провадження № 22-ц/802/323/25 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

представника позивача Ковалюка В. А.,

представника відповідача Запуговиченка О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного комунального підприємства «Луцьктепло» про безпідставність нарахувань за неспожиті послуги за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 грудня 2024 року

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 07 серпня 2024 року він отримав повідомлення-претензію, згідно з якою по його особовому рахунку за адресою: АДРЕСА_1 , рахується заборгованість за послуги, надані Державним комунальним підприємством (далі ДКП) «Луцьктепло» у розмірі 16 724 грн 91 коп.

Позивач зазначав, що відповідач безпідставно нараховує таку заборгованість, оскільки він не використовує теплову енергію, що виробляється ДКП «Луцьктепло», зокрема, квартиру опалює електричними панелями і тому щомісячно передає незмінний показник лічильника теплової енергії 15,5 Гкал/год., згідно з його заявою гаряча вода перекрита, лічильник гарячої води опломбований.

Безпідставність здійснених відповідачем нарахувань позивач обгрунтовував на прикладі січня 2024 року:

- розрахунок споживання за загальнобудинковим лічильником - 631 грн 42 коп., однак, приміщення опалюються настінними електроконвекторами «Термія»;

- розрахунок споживання на загальнобудинкові потреби 315 грн 76 коп., однак, в місцях загального користування відсутні прилади опалення;

- плата за послугу «абонентське обслуговування» - 20 грн 46 коп., однак, така плата затверджена не в порядку, визначеному законодавством;

- плата за послугу «теплова енергія (постійна частина)» - 482 грн 01 коп., однак, проігнорований показник теплового навантаження, на 1 кв. м, який дорівнює нулю.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд визнати безпідставність нарахувань ДКП «Луцьктепло» за неспожиті ним послуги.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 грудня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позову.

На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні його позову. Суд залишив поза увагою те, що він не отримує будь-яких послуг від ДКП «Луцьктепло», не використовує теплову енергію, що виробляється ДКП «Луцьктепло», а опалює квартиру електричними панелями і тому щомісячно передає незмінний показник лічильника теплової енергії 15,5 Гкал/год., гаряча вода згідно з його заявою перекрита, лічильник гарячої води опломбований. Вважає, що за таких обставин нарахування відповідачем по його особовому рахунку за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованості у розмірі 16 724 грн 91 коп. є безпідставним.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ДКП «Луцьктепло», посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що багатоквартирний будинок по АДРЕСА_2 обладнаний даховою газовою котельнею, яка подає тепло для власників квартир. Кожен власник квартир має індивідуальну угоду з ДКП «Луцьктепло», що вбачається з листа ОСББ «Еталон 1» від 25 квітня 2023 року (а.с.18).

05 квітня 2012 року відповідач ДКП «Луцьктепло» (виконавець) та позивач ОСОБА_1 (споживач) уклали договір про надання послуг з опалення, постачання гарячої води № 98348, згідно з умовами якого (п. 1) виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з опалення, постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором (а.с.12-15).

Відповідно до загальної картки нарахувань і оплати заборгованість за особовим рахунком № НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) становить 16 724 грн 91 коп. (станом на липень 2024 року) і 17 227 грн 38 коп. грн. (станом на серпень 2024 року) (а.с.6-10).

Судом першої інстанції було витребувано матеріали цивільної справи №161/4040/23 за позовом ДКП «Луцьктепло» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за матеріалами якої встановлено наступні обставини.

ДКП «Луцьктепло» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що надавалися споживачу за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.34-37).

Розмір заборгованості, яка була нарахована станом на листопад 2022 року (включно), становив 11 498 грн 47 коп. (а.с.38-44).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2023 року у цивільній справі № 161/4040/23 з ОСОБА_1 на користь ДКП «Луцьктепло» стягнуто заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 11 498 грн 47 коп. (а.с.45-47).

Постановою Волинського апеляційного суду від 20 грудня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2023 року у зазначеній цивільній справі - без змін (а.с.51-54).

Як слідує зі змісту постанови апеляційного суду, «В матеріалах справи відсутні відомості про те, що квартира відповідача відповідно до порядку відключена від ЦО та ГВП. Окрім того в матеріалах справи міститься відповідь ОСББ «Еталон 1», відповідно до якої багатоквартирний будинок по АДРЕСА_2 обладнаний даховою газовою котельнею, яка подає тепло для власників квартир. Кожен власник квартири має індивідуальну угоду з ДКП «Луцьктепло».

В суді апеляційної інстанції відповідач ствердив, що у передбачений законом спосіб та порядок не звертався до компетентних органів, щодо відключення його квартири від системи центрального опалення. Крім того, не заперечив, що така послуга надається до його квартири, однак він нею не користується»;

- «Нарахування плати за послуги ДКП «Луцьктепло» за адресою: АДРЕСА_1 , проведені відповідно до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22 червня 2017 року № 2119-VІІІ; постанови КМУ від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення»; постанови КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» та діючих тарифів, затверджених рішеннями Виконавчого комітету Луцької міської ради»;

- «Відповідач не спростував наявної заборгованості перед ДКП «Луцьктепло», не довів, що послуги по теплопостачанню не надавалися або ж надавалися у неповному обсязі».

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_1 оплатив заборгованість у розмірі 11 498 грн 47 коп., докази чого самостійно подав суду у справі № 161/4040/23 (а.с.55-56).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини 1, 2 ст. 2 ЦПК України).

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Перелік житлово-комунальних послуг визначений ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якої комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

У статтях 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживачів і виконавців житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а обов`язком - укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Обов`язком виконавця, зокрема, є забезпечення своєчасності надання, безперервності і відповідної якості комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Частинами 1 та 2 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 свої вимоги мотивував тим, що відповідач безпідставно нараховує заборгованість, оскільки він не використовує теплову енергію, що виробляється ДКП «Луцьктепло». Позивач не згоден із нарахуванням йому відповідачем боргу за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води у розмірі 16 724 грн 91 коп., яка є заборгованістю позивача перед відповідачем станом на червень 2024 року (включно).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У справі, яка переглядається, встановлено, що позивач звернувся до суду з метою переглянути заборгованість у розмірі 16 724 грн 91 коп., яка нарахована станом на червень 2024 року. Разом з тим як встановлено судом першої інстанції, 11 498 грн 47 коп. з цієї суми (заборгованість, яка була нарахована станом на листопад 2022 року) вже присуджені згідно з рішенням суду в іншій справі № 161/4040/23 і добровільно сплачені самим позивачем. На підтвердження свої позовних вимог у цій справі позивач навів ті самі аргументи, вичерпні відповіді на які йому були надані судом в іншій справі №161/4040/23. Доказів зміни чи появи нових фактичних обставин, зокрема, відключення у встановленому законом порядку його квартири від ЦО та ГВП, позивач не надав.

Зважаючи на вищенаведені обставини, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог, відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем цивільного права (інтересу) позивача, який не обґрунтував, які саме його права порушені безпідставним, на його думку, нарахуванням відповідачем заборгованості за надані комунальні послуги.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про відмову у позові ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що він не споживав комунальні послуги, колегією суддів не приймаються, оскільки не доведені позивачем належними та допустимими доказами.

Інші доводи апеляційної скарги щодо неправильного вирішення судом першої інстанції позову не знайшли свого підтвердження. Висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства. Суд першої інстанції надав правильну оцінку обставинам справи в межах заявлених позовних вимог, правильно вирішив спір по суті.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 грудня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: