Справа № 462/1639/25
УХВАЛА

10 березня 2025 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Постигач О.Б., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову

в с т а н о в и л а:

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру ОСОБА_3 , розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та на двокімнатне приміщення у квартирі спільного заселення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна.

Заява обгрунтована тим, що до Залізничного районного суду м. Львова подано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до поданої позовної заява сума відшкодування становить 398 071,14 грн. Вважає, що обгрунтованим та ефективним заходом забезпечення позову є накладення арешту на нерухоме майно відповідачки із забороною органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав здійснювати з цим майном будь-які реєстраційні дії. Просить заяву задоволити.

Заява про забезпечення позову розглядається згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 151 ЦПК України передбачено вимоги до форми і змісту заяви про забезпечення позову. Зокрема, така повинна містити найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.6 ст.151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно пп. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником не сплачено судовий збір за подання заяви про забезпечення позову.

Крім цього, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Приписами ч. 5 ст. 154 ЦПК України встановлено, що розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Слід зауважити, що зазначення у заяві про забезпечення позову пропозицій щодо зустрічного забезпечення або наведення мотивів відсутності підстав для зустрічного забезпечення необхідне для правильного та об`єктивного вирішення судом такої заяви.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що реалізуючи пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із заявою повинен як дотримуватися норм процесуального законодавства, так і очікувати, що ці норми застосовуються.

Однак подана заява не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

За таких обставин, керуючись ч. 10 ст. 153 ЦПК, суд приходить до висновку про повернення заяви про забезпечення позову заявнику, як таку, що подана без додержання вимог статті 151 ЦПК України.

Керуючись ст. 149,153 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву про забезпечення позову повернути представнику ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, або у порядку ст. 354 ЦПК України.

Суддя: Постигач О.Б.