Дата документу 15.01.2025
Справа № 334/9213/24
Провадження № 2/334/455/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді Козлової Н.Ю., за участю секретаря Александрової А.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам

в с т а н о в и в :

Позивач в особі Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам вказавши, що на підставі заяви ОСОБА_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 26.08.2022, Відповідачу видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 26.08.2022 №2303-.

На підставі наданих документів, відповідачу було призначено державну допомогу з 01.08.2022 у розмірі 2000,00 грн. щомісяця.

05 жовтня 2022 року, відповідач самостійно знялась з обліку як ВПО, проте не подала заяву на припинення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі.

Управління не мало технічної можливості відстежувати у режимі реального часу всіх громадян, які знімаються з обліку у Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб та не подають заяву про припинення виплати допомоги на проживання ВПО.

У лютому 2023 року спеціалістами управління було встановлено, що ОСОБА_1 05 жовтня 2022 року була знята з обліку за заявою у Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, а допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам продовжувала отримувати по лютий 2023 року включно. Враховуючи, що відповідач свідомо отримала надмірно виплачену допомогу за період з листопада 2022 по лютий 2023 року, загальний розмір якої становить 8 000,00 гри., по причині особистого зняття з обліку як внутрішньо переміщена особа, та неподання заяви про припинення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та добровільно не повернула надмірно виплачені суми допомоги, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 надмірно виплачену допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 8000 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 гривень.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просив провести розгляд справи за його відсутності.

Представник позивача зазначив, що вимоги Департаменту є цілком правомірними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час, дату, місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, а також відповідно до частини одинадцятої статті 128ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Отже, обізнаність відповідача про день та час розгляду справи, для забезпечення захисту її інтересів та не порушення права на захист, а також з врахуванням тривалості провадження у даній справі надає підстави суду розглядати справу за наявними у матеріалах справи доказів та пояснень представника позивача.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, судом встановлено, що на обліку в Департаменті соціального захисту населення Запорізької міської ради знаходиться особова справа по призначенню допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресом: АДРЕСА_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

26 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району із заявою про взяття її на облік внутрішньо переміщеної особи.

Па підставі заяви про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 26.08.2022, Відповідачу видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 26.08.2022 №2303-.

Після отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, 26 серпня 2022 року Відповідач подала до управління заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Умови призначення допомоги на проживання визначає Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332.

Відповідно до п. 2 Порядку 332 (в редакції, чинній на момент виникнення оскаржуваних обставин), допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.

Допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень. Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Відповідно до п. 6 Порядку 332, заява про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за формою згідно з додатком 1 може бути подана до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад, уповноваженої особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг.

Згідно з п. 5 Порядку 332, внутрішньо переміщені особи несуть відповідальність за достовірність інформації, наданої для отримання допомоги.

На підставі заяви Відповідача ОСОБА_1 від 26.08.2022 та наданих нею документів їй було призначено державну допомогу з 01.08.2022 у розмірі 2000,00 грн. щомісяця.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 жовтня 2022 року відповідач самостійно знялась з обліку як ВПО, проте не подала заяву на припинення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі.

У лютому 2023 року спеціалістами управління було встановлено, що ОСОБА_1 05 жовтня 2022 року була знята з обліку за заявою у Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, а допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам продовжувала отримувати по лютий 2023 року включно. З цих підстав, виплата допомоги була зупинена, та на підставі пункту 11 Порядку 332 проведений розрахунок неправомірно отриманих сум допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_2 .

Згідно Акту проведення перевірки особових справ отримувачів адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам було виявлено переплату ОСОБА_1 на підставі п. 3 Постанови № 332 у зв`язку з чим виникла переплата у розмірі 8000,00 грн за період з листопада 2022 по лютий 2023 року.

Згідно пункту 2 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 332 від 20.03.2022р. (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої російською федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «Підтримка», затвердженому Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022р. № 204.

Відповідно до п.3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 332 від 20.03.2022р. (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого2022р. У регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/ електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Відповідно до пункту 29 Порядку у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення.

У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку.

Разом з тим, суд зазначає наступне.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до ч.1ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно дост.1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті допомоги, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

За змістом зазначеної норми, допомога, в даному випадку допомога переміщеним особам на проживання, не підлягає поверненню у випадку, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки та відсутності недобросовісності з боку набувача.

Аналіз положеньст.1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою допомога не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, повернення надмірно виплаченої суми щомісячної допомоги передбачає стягнення зазначеної суми у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини набувача, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Так, судом встановлено, що відповідач при зверненні 26.08.2022 року до позивача із заявою про взяття на облік ВПО надала чинні документи, що не спростовується позивачем. Крім того, за особистою заявою ОСОБА_1 знялася з обліку 05.10.2022 року, про що в матеріалах справи існує довідка про зняття з обліку як ВПО (а.с.19). Отже, з боку відповідача відсутні будь-які зловживання, введення в оману чи інші недобросовісні дії.

За таких обставин, виплата позивачем щомісячної допомоги відповідачу здійснювалась добровільно за відсутності рахункової помилки і одночасно її виплаті не передували жодні недобросовісні дії відповідача, що унеможливлює наявність будь-яких підстав для стягнення з Відповідача надміру сплачених сум допомоги.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач знала про обставини, що можуть вплинути на отримання щомісячної допомоги та не повідомила належним чином позивача про них, що було б зловживанням з її боку.

Крім того, з доданих до позову документів судом не встановлений факт наявності рахункової помилки, що становить предмет доказування у даному спорі, а саме відсутні висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування, по інформації яких можна було б відстежити причину виникнення помилки при нарахуванні допомоги та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми грошової адресної допомоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати суд покладає на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 83, 1212, 1215 ЦК України, ст. 4,10, 76, 247, 259, 264, 265, 268, 273, 281-282, 283-289, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам - відмовити.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланнямhttp://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі його оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Козлова Н. Ю.