Номер провадження 2/754/2667/25
Справа №754/1110/25
РІШЕННЯ

Іменем України

10 березня 2025 року м.Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В. В.

за участю секретаря судового засідання Краснощоки О. В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

У С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі по травень 2012 року. Від шлюбу мають спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12.04.2012 було відкрито виконавче провадження про стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина, в розмірі 1/4 частини від усіх доходів щомісячно, починаючи з 13.03.2012 і до досягнення дитиною повноліття. На сьогодні дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатися на денній форми у комунальному закладі професійної (професійно-технічної) освіти «Київський професійний коледж «Лівобережний». Просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 5000,00грн до досягнення сином 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24.01.2025 провадження у цивільній справі відкрито в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

У судовому засідання позивачка ОСОБА_1 та третя особа - ОСОБА_3 подали до суду письмову заяву - згоду про стягнути аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00грн, ані в розмірі 5000,00грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засідання подав суду письмову заяву в який зазначено, що визнає стягнення аліментів з нього в розмірі 4000,00грн, просить саме цю суму задовольнити.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вислухавши учасників справи, взявши до уваги що сторони дійшли згоди щодо суми стягнення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив такі факти та їм правовідносини.

ОСОБА_3 є рідним сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві.

ОСОБА_3 є учнем комунального закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Київський професійний коледж «Лівобережний», навчається на денній формі, за професією слюсар з ремонту колісних транспортних засобі; Електрозварник ручного зварювання, термін навчання з 01.09.2022 до 30.06.2025, що підтверджується довідкою закладу від 05.12.2024.

Відповідно до довідки про доходи № 20 від 27.02.2025, у ОСОБА_3 загальна сума доходу (стипендія) за період 01.09.2024 по 28.02.2025 становить в розмірі 7715,00грн.

За час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні, сторонами цей факт не спростовується.

За змістом статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (стаття 200 СК України).

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину) (пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків.

Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Враховуючи вимоги вказаних норм права, бажання відповідача допомагати матеріально сину, визнання відповідачем позовні вимоги, суд дійшов висновку, що повнолітній ОСОБА_3 , який продовжує навчання у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, що відповідає ст.199 СК України.

Тому суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення вимоги позивачки про стягнення аліментів в розмірі 4000,00грн, щомісячно до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років, починаючи з 21.01.2025.

Також, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст.142 Цивільного процесуального кодексу України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку з зазначеним вище, суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60грн.

Згідно із ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Керуючись Конвенцією про права дитини, статтями 180, 183, 185, 192, 193, 198, 199, 200 Сімейного кодексу України, статтями 12, 81, 141, 264- 268, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4000,00грн, щомісячно до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років, починаючи з 21.01.2025.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60грн.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та підписано 10.03.2025.

Суддя В. В. Бабко