РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Овсієнка І.В.,

за участю

секретаря судового засідання Батаргіної Т.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Назаренка С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань в м. Сміла в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Ерідан Плюс» про визнання права власності та зняття арешту із майна

установив:

13.11.2024 позивач через представника, адвоката Примака В.А., з використанням системи «Електронний суд» звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 , АТ КБ «Приватбанк», треті особи Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), ТОВ «Авто Ерідан Плюс» про визнання права власності та зняття арешту із майна.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2024 справу передано за підсудністю на розгляд до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.05.2024 між позивачем, ОСОБА_1 як покупцем та відповідачем ОСОБА_3 як продавцем, в інтересах якого діяло ТОВ «Авто Ерідан Плюс», у письмовій формі укладений договір №8632/24/1/001667 купівлі-продажу автомобіля «Субару Легасі» 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 . Купівля-продаж автомобіля відбувалася на комісійному майданчику, при цьому ТОВ «Авто Ерідан Плюс» як юридична особа, що має право на здійснення комісійного продажу автомобілів, проводило перевірку через доступні йому ресурси щодо наявності заборон чи обтяжень щодо автомобіля, яких виявлено не було. Договір між сторонами виконаний, ОСОБА_1 оплатила вартість автомобіля та отримала його у розпорядження, їй не було відомо про наявність заборгованості в ОСОБА_3 відтак вона є добросовісним набувачем. При спробі зареєструвати право власності на чоловіка та поставити автомобіль на облік в сервісному центрі, позивач отримала відмову, оскільки 27.05.2024 постановою органу державної виконавчої служби на автомобіль накладений арешт. З даного приводу неодноразово зверталася до відділу примусового виконання рішень, однак жодної відповіді не отримувала. Наявність арешту перешкоджає власниці розпоряджатися власним майном. Посилаючись на ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, положення ЦК України щодо права власника на вільне володіння, користування, розпорядження своєю власністю та права вимагати усунення будь-яких перешкод, що перешкоджають власнику користуватися своїм майном, ст. 59-60 Закону України «Про виконавче провадження», просила визнати за нею право власності на автомобіль «Субару Легасі» та зняти арешт з вказаного транспортного засобу, накладений відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у цивільній справі за вказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено учасникам справи строк на подання письмових заяв по суті справи.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.02.2025 на підставі ст. 46, 53 ЦПК України замінено в складі учасників справи третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) на Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), як особу, що наділена цивільною процесуальною правоздатністю.

Відповідач АТ КБ «Приватбанк» в особі представника за довіреністю, головного юриста управління судового представництва у регіонах Назаренка С.М., подав письмовий відзив на позовну заяву, згідно з яким на виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №75146494 з примусового виконання виконавчого листа №335/8497/23, що виданий 10.04.2024 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення із ОСОБА_3 на користь АТ КБ «Приватбанк» кредитної заборгованості за договором від 02.07.2008 в розмірі 50528,56 грн, а також 2684,00 грн судового збору. Постановою державного виконавця від 04.06.2024 накладений арешт на майно боржника, зокрема на автомобіль «Субару Легасі» д.н.з. НОМЕР_1 , а також оголошено розшук майна боржника. Заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки договір, за яким ОСОБА_1 придбала транспортний засіб у ОСОБА_3 укладений із порушенням вимог ЦК України та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оскільки автомобіль не був знятий із обліку для наступного продажу, у зв`язку із чим не міг бути відчужений в порядку, дотримання якого вимагається чинним законодавством. Відповідач в справі, він же боржник ОСОБА_3 знав про наявність в нього заборгованості, відтак намагаючись відчужити транспортний засіб, діяв недобросовісно. Матеріалами справи не підтверджується, що договір був виконаний сторонами, відсутні будь-які докази, що позивач розрахувалася за придбаний автомобіль. Крім того, відсутні відомості про те, що юридична особа, що діяла в інтересах ОСОБА_3 при відчуженні автомобіля, здійснювала та здійснює діяльність взагалі.

Третя особа в справі, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в особі старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Мельникова О.А. проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що на виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №75146494 з примусового виконання виконавчого листа №335/8497/23, що виданий 10.04.2024 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення із ОСОБА_3 на користь АТ КБ «Приватбанк» кредитної заборгованості за договором від 02.07.2008 в розмірі 50528,56 грн, а також 2684,00 грн судового збору. Постановою державного виконавця від 04.06.2024 накладений арешт на майно боржника, зокрема на автомобіль «Субару Легасі» д.н.з. НОМЕР_1 , а також оголошено розшук майна боржника. Транспортний засіб боржника ОСОБА_3 не міг бути відчужений, оскільки він не був знятий із реєстраційного обліку. За таких умов сторонами при укладенні договору купівлі-продажу транспортного засобу від 07.05.2024 не дотримано порядку відчуження транспортних засобів, що встановлений чинним законодавством, а саме Постанови КМУ від 07.09.1998 №1388, якою затверджений Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів. Докази того, що укладений сторонами договір був виконаний, відсутні, бо немає розрахункового документу на підтвердження того, що ОСОБА_1 купила автомобіль та сплатила за нього кошти. На час розгляду справи судом на все майно боржника ОСОБА_3 накладений арешт, що виключає можливість переходу права власності на нього до будь-яких третіх осіб.

Позивач та його представник, адвокат Примак В.А. в судовому засідання позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві з додатками.

Відповідач ОСОБА_3 у судові засідання не прибув, про розгляд справи був повідомлений належним чином, шляхом публікації оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади. У встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений судом строк від відповідача не надходило.

Представник відповідача, АТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, наведених у письмовому відзиві.

Представник третьої особи, Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про розгляд справи повідомлений належним чином із використанням засобів ЄСІТС, в судові засідання не прибув, однак надав письмову заяву, в якій клопотав про проведення судового розгляду без його участі, проти задоволення позову заперечував.

Представник третьої особи, ТОВ «Авто Ерідан Плюс» в судові засідання не прибув, письмових заяв не подавав. У зв`язку із відсутністю зареєстрованого електронного кабінету викликався засобами поштового зв`язку, однак поштові відправлення були повернуті у зв`язку із закінченням терміну зберігання та відмовою від отримання поштової кореспонденції. У зв`язку із цим суд, керуючись положеннями ч. 6 ст. 14, ч. 7-8 ст. 128 ЦПК України, провів розгляд справи без участі представника вказаної юридичної особи.

Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Водночас, суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

10.04.2024 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя виданий виконавчий лист №335/8497/23 про стягнення із ОСОБА_3 на користь АТ КБ «Приватбанк» кредитної заборгованості за договором від 02.07.2008 в розмірі 50528,56 грн, а також 2684,00 грн судового збору. Вказана обставина підтверджується як позивачем, так і відповідачем АТ КБ «Приватбанк».

03.06.2024 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрите виконавче провадження №75146494. Вказана інформація в матеріалах справи відсутня, однак є загальнодоступною з використанням Автоматизованої системи виконавчого провадження.

04.06.2024 постановою державного виконавця ВПВР УЗПВР у Запорізькій області Південного МУМЮ (м.Одеса) у виконавчому провадженні №75146494 з виконання виконавчого листа №335/8497/23, виданого 10.04.2024 про стягнення із ОСОБА_3 на користь АТ КБ «Приватбанк» кредитної заборгованості за договором від 02.07.2008 в розмірі 50528,56 грн, а також 2684,00 грн судового збору накладений арешт на нерухоме майно боржника, ОСОБА_3 , а також на рухоме майно транспортний засіб «Субару», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Постановою державного виконавця того ж відділу від 04.06.2024 оголошено розшук майна боржника, а саме транспортного засобу «Субару», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Позивачем на підтвердження підстав для задоволення позову надано копію договору комісії від 07.05.2024 №8632/24/1/001667, укладеного між ТОВ «Авто Ерідан Плюс» як комісіонером, в особі директора Жукова О.М. та ОСОБА_3 , як комітентом, згідно з яким комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за плату вчинити за рахунок останнього, від власного імені правочин щодо продажу транспортного засобу «Субару Легасі» д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , право власності на який зареєстроване за комітентом.

Також надано копію договору купівлі-продажу транспортного засобу №8632/24/001603 від 08.05.2024, укладеного ТОВ «Авто Ерідан Плюс» як продавцем та ОСОБА_1 як покупцем, згідно з яким продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб «Субару Легасі» д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , зареєстрований за власником, який є комітентом за договором комісії. Вартість транспортного засобу за домовленістю сторін складає 5000,00 грн (п. 3.1 договору), передача транспортного засобу продавцем та прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього договору (п. 2.1 договору).

Обидва вказані договори мають підпис зі сторони ТОВ «Авто Ерідан Плюс», а також відтиск печатки, однак підписи з боку ОСОБА_3 як комітента та ОСОБА_1 як покупця відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, яка регламентує підстави набуття права власності, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно норм цивільного законодавства України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, що є однією із основних вимог його чинності. Якщо законом визначена конкретна форма, в якій обов`язково має вчинятися правочин, то її необхідно дотримуватися.

Пунктом 2 частини 1 ст. 208 ЦК України визначено, що правочини між фізичними та юридичними особами, крім правочинів, передбачених частиною 1 статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 (далі - Порядок № 1200) та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Постановою КМУ від 07.09.1998 №1388 затверджений Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (надалі Порядок).

Відповідно до п. 8 Порядку (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема, договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений між покупцем та суб`єктом господарювання, який є власником зареєстрованого за ним транспортного засобу і здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, підписаний уповноваженою особою такого суб`єкта господарювання та скріплений печаткою (у разі наявності); договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в уповноважених органах МВС, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку.

Водночас, механізм провадження торговельної діяльності у сфері оптової та роздрібної торгівлі автомобілями, іншими механізмами та транспортними засобами вітчизняного та іноземного виробництва та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, а також тими транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, які перебували в користуванні і були зареєстровані в установленому законодавством порядку, визначається Постановою КМУ від 11.11.2009 №1200 «Про затвердження Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери».

Відповідно до п. 55 вказаного порядку (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), на продані транспортні засоби та їх складові частини, що мають ідентифікаційні номери, комісіонер видає покупцеві: стосовно транспортних засобів, облік яких ведеться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС, - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), а також на зняті з обліку транспортні засоби номерні знаки для разових поїздок; стосовно транспортних засобів, облік яких ведеться Держпродспоживслужбою та які зняті з обліку, - свідоцтво про реєстрацію машини та її складових частин, що мають ідентифікаційні номери, чи акт технічного стану машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, номерні знаки Транзит.

Крім зазначених документів, також видається сервісна книжка (гарантійний талон), розрахунковий документ, який посвідчує факт купівлі транспортних засобів.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 01.10.2024 №1132 «Про внесення змін до Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери», яка набрала чинності 04.10.2024. Зазначеною постановою передбачено внесення змін до Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 №1200, зокрема відповідно до п. 55 встановлений обов`язок комісіонера про придбанні транспортного засобу надати договір купівлі-продажу транспортного засобу та засвідчену належним чином копію договору комісії між власником транспортного засобу (комітентом) і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта).

Станом на час придбання позивачем автомобіля, комісіонер мав вручити їй, поміж іншого, розрахунковий документ, який підтверджував би факт придбання автомобіля.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у спорі про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову).

Враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Відтак документом, що підтверджує правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є зокрема оформлені в установленому порядку договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною першою статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 650 ЦК України передбачено, що особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

При цьому в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження обставини про те, що договір купівлі-продажу автомобіля було укладено між сторонами з дотрималися порядку укладення договору купівлі-продажу автомобіля, тому є підстави вважати, що відповідний договір є неукладеним, а за фактом неукладеності договору у сторін не виникає жодних цивільних прав та обов`язків.

Висновок про те, що у разі недотримання сторонами встановленого порядку укладення договору купівлі-продажу автомобіля, договір не є укладеним, сформульований Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22.01.2019 в справі №145/145/17.

Відсутність (підроблення) підпису сторони правочину, щодо якого передбачена обов`язкова письмова форма, за загальним правилом не свідчить про недійсність цього правочину, а вказує на дефект його форми та за відсутності підтвердження волевиявлення сторони на його укладення, свідчить про неукладеність такого правочину. Неукладений правочин не може бути визнаний недійсним чи вважатися нікчемним (недійсним у силу вимог закону), оскільки недійсність правочину як приватноправова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів, щодо яких було виражено волевиявлення сторін правочину, або ж їх відновлювати (постанова Великої Палати Верховного суду від 27.11.2024 в справі №204/8017/17, п. 117-118).

Вказаним спростовуються доводи зі сторони позивача про те, що між сторонами відбувся правочин купівлі-продажу автомобіля, оскільки жодна зі сторін не зверталася щодо визнання його недійсним.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки позивачем не доведено укладення з дотриманням передбаченого законодавством порядку та виконання договору купівлі-продажу транспортного засобу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Відповідно ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються - у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В матеріалах міститься квитанція про сплату судового збору позивачем, відомості про витрати інших учасників справи відсутні, відтак підстав для розподілу судових витрат не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 12, 13, 76-82, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354-355 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Ерідан Плюс», 43020, м. Луцьк, вул. Рівненська, 76А, офіс 302, .

Третя особа: Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 54000, м. Миколаїв, вул. 8-го Березня, 107, .

Повне судове рішення складене 10.03.2025.

Суддя І.В. Овсієнко