Справа № 465/1347/24 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С. М.
Провадження № 22-ц/811/2276/24 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 11 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

У лютому 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути із ОСОБА_1 , з вини якого сталась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), майнову шкоду в розмірі 49771 грн. 18 коп., завдану пошкодженням належного йому транспортного засобу марки «Volvo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , а також судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви, витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи та витрати на професійну правничу допомогу.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 19.07.2023 року, о 18:40, на перехресті вулиць Луганської та Козельницької у м. Львові, з вини водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки «Subaru», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , сталась ДТП, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб марки «Volvo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

Вина водія ОСОБА_1 у вказаній ДТП встановлена постановою Сихівського районного суду м. Львова від 10 серпня 2023 року.

Позивач зазначає, що відповідно до висновку експерта №91 за результатами судової автотоварознавчої експертизи від 25.08.2023 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volvo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , становить 209771 грн. 18 коп., страховик забезпеченого транспортного засобу товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (далі ТДВ «СГ «Оберіг») виплатив позивачу страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності за шкоду, завдану майну 160000 грн., тому відповідач, з вини якого було вчинено ДТП, повинен відшкодувати різницю 49771 грн. 18 коп. (209771 грн. 18 коп. 160000 грн. = 49771 грн. 18 коп.), для повного відшкодування завданої йому майнової шкоди.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 11 червня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 49771 грн. 18 коп. матеріального збитку, завданого в результаті ДТП.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані із проведенням автотоварознавчої експертизи в розмірі 5000 грн. та зі сплатою судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач покликається на те, що потерпілому ОСОБА_2 на підставі його заяви та вказаного у заяві розміру страхового відшкодування 152000 грн., страховою компанією було виплачено вказану суму, ця сума страхового відшкодування була узгоджена між потерпілим та страховиком забезпеченого транспортного засобу і страховий випадок між ними повністю врегульований, рішення страховика про виплату страхового відшкодування не оскаржено в судовому порядку, відтак, зобов`язання завдавача шкоди (страхувальника) припинилося його належним виконанням страховиком замість винної в ДТП особи, тому вважає, що заявлені до нього вимоги є безпідставними.

Наголошує, що узгодивши розмір відшкодування із страховою компанією, позивач фактично узгодив і розмір відшкодування із завдавачем шкоди.

Вважає, що позивач у даних правовідносинах діяв недобросовісно, а саме: спочатку повністю погодився на розмір завданої в ДТП шкоди 152000 грн., а коли отримав ці кошти, вирішив переглянути свою позицію і стягнути ще 49771 грн. 18 коп.

Звертає увагу, що доктрина заборони суперечливої поведінки полягає в тому, що ніхто не повинен діяти всупереч своїй попередній поведінці, і суди використовують цей принцип під час розгляду справ.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 25.02.2025 року, є дата складення повного судового рішення 07.03.2025 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.07.2023 року, о 18:40, на перехресті вулиць Луганської та Козельницької у м. Львові, з вини відповідача ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки «Subaru», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , сталась ДТП, внаслідок якої пошкоджено належний позивачу ОСОБА_2 транспортний засіб марки «Volvo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

Вина ОСОБА_1 у вказаній ДТП встановлена постановою Сихівського районного суду м. Львова від 10 серпня 2023 року.

На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Subaru», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована в ТДВ «СГ «Оберіг», поліс ОСЦПВВНТЗ №ЕР-214735758, з лімітом відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, 160000 грн., франшиза 0,00 грн.

По даному страховому випадку, ТДВ «СГ «Оберіг» виплатила позивачу ОСОБА_2 страхове відшкодування (без ПДВ) в розмірі 152000 грн., безпосередньо на рахунок позивача.

Відповідно до висновку експерта №91 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 25.08.2023 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volvo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , обрахована як різниця між ринковою вартістю автомобіля до моменту пошкодження в ДТП (408085 грн. 70 коп.) та вартістю автомобіля після ДТП у пошкодженому стані (198314 грн. 52 коп.), становить 209771 грн. 18 коп.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент вчинення ДТП) визначено, що у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 28 цього Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, яка пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати, на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, визначений статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, зокрема, статтею 30 Закону передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим.

Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи те, що згідно з висновком експерта, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volvo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого в ДТП, перевищує його ринкову вартість до пошкодження в ДТП, вимога позивача про відшкодування йому матеріального збитку в розмірі 209771 грн. 18 коп., обрахованого як різницю між ринковою вартістю автомобіля до моменту пошкодження в ДТП (408085 грн. 70 коп.) та вартістю автомобіля після ДТП у пошкодженому стані (198314 грн. 52 коп.), відповідає наведеним вище положенням статті 30 вказаного Закону.

У відповідності до статті 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.ст.22, 1192 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема, витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), має право на їх повне відшкодування, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, з урахуванням наведених вище норм матеріального права та встановлених обставин справи, для повного відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням належного позивачу транспортного засобу в ДТП, яка сталась з вини відповідача, останній повинен сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди 209771 грн. 18 коп. і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), здійсненим страховиком забезпеченого транспортного засобу в межах ліміту відповідальності страховика за шкоду, завдану майну 160000 грн.

Доводи відповідача про відсутність його обов`язку перед позивачем, як потерпілою особою, у зв`язку з виконанням в повному обсязі страховиком забезпеченого транспортного засобу обов`язку по виплаті страхового відшкодування по даному страховому випадку, є безпідставними і не узгоджуються з наведеними вище нормами матеріального права, оскільки завданий позивачу матеріальний збиток перевищує ліміт відповідальності страховика.

Посилання відповідача на узгодження розміру страхового відшкодування між позивачем та страховиком забезпеченого транспортного засобу не має правового значення для вирішення даного спору, оскільки таке узгодження відбулось в межах ліміту відповідальності страховика і позивач ставить вимогу до відповідача, як до винної в ДТП особи, про відшкодування майнової шкоди, яка перевищує ліміт відповідальності страховика 160000 грн., а не розмір узгодженого страхового відшкодування 152000 грн.

До того ж, зазначений вище висновок експерта №91 від 25.08.2023 року був наданий ТДВ «СГ «Оберіг», як додаток до поданої позивачем заяви про виплату страхового відшкодування.

У зв`язку з цим, безпідставними є й посилання відповідача на недобросовісність поведінки позивача, оскільки вимога позивача про повне відшкодування завданої йому шкоди відповідає наведеним вище нормам ст.ст.22, 1166, 1192, 1194 ЦК України.

Правильними є й висновки суду щодо стягнення понесених позивачем судових витрат, оскільки такі відповідають вимогам статті 141 ЦПК України.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, дослідженим у судовому засіданні, не допустив порушень норм процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування рішення, застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 11 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 07 березня 2025 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич