УХВАЛА

10 березня 2025 року

м. Київ

справа № 638/15782/20

провадження № 61-1521ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та встановлення порядку користування квартирою та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Шоста Харківська державна нотаріальна контора, про визнання недійсними правовстановлюючих документів та договору дарування,

встановив:

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , у якому просив суд: усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом його вселення у вказану квартиру; встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши у користування позивача житлову кімнату № 2 площею 23, 9 кв. м, окремо виділити в користування комору № 11 площею 1, 5 кв. м; виділити відповідачам у користування кімнату № 3 площею 17, 4 кв. м, кімнату № 1 площею 14, 1 кв. м та комору № 8 площею 1, 5 кв. м; залишити в загальному користуванні співвласників кухню площею 10, 7 кв. м, вбиральню площею 1, 1 кв. м, ванну кімнату площею 3, 3 кв. м, коридор площею 12, 6 кв. м та вбудовану шафу площею 2,8 кв. м.

У грудні 2020 року ОСОБА_1 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_2 , у якому просив суд визнати недійснимисвідоцтво про право на спадщинувід 04 серпня 2004 року та договір дарування квартири від 29 вересня 2004 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2024 року (з урахуванням ухвали цього ж суду від 27 лютого 2024 року), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року, позов задоволено.

Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 : виділено ОСОБА_2 у користування житлову кімнату № 6 площею 23, 6 кв. м та балкон площею 4, 6 кв. м; виділено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у користування житлову кімнату № 7 площею 17, 3 кв. м, кімнату № 5 площею 14, 2 кв. м та балкон площею 1, 4 кв. м; залишено у спільному користуванні співвласників кухню площею 11, 6 кв. м, вбиральню площею 1, 1 кв. м, ванну кімнату площею 3,2 кв. м, коридор площею 12, 6 кв. м, комору площею 1, 3 кв. м.

У задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання стосовно розподілу судових витрат.

03 лютого 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року у вказаній справі, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду від 17 лютого 2025 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 17 лютого 2025 року заявником надіслано до Верховного Суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.

У цій заяві ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження, вказує, що копію повного тексту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції ним було отримано 03 січня 2025 року, на підтвердження чого надає відповідні докази.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено із поважних причин, він підлягає поновленню.

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявникзазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

- застосування судами першої та апеляційної інстанцій норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного упостанові Верховного Суду від 29 червня 2021 року в справі № 904/3405/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ухвалив:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2024 року та постанови Харківського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року.

Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.

Витребувати з Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу № 638/15782/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та встановлення порядку користування квартирою та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Шоста Харківська державна нотаріальна контора, про визнання недійсними правовстановлюючих документів та договору дарування.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко