Справа № 464/4955/24
пр.№ 2/464/271/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2025 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Керницької І.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки Дяківа В.Б.,

представника відповідачки Цімка П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Косаняк Світлана Степанівна, ОСОБА_3 про зміну черговості спадкування,

у с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Дяків В.Б., 12.07.225 звернулась в суд із позовом, в якому просить змінити черговість спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши право рідної сестри спадкодавця - ОСОБА_1 спадкування разом із спадкоємцями першої черги.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її рідним братом. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 . Заповіту померлий не складав. Позивачка звернулась до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Косаняк С.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті рідного брата, у зв`язку з чим була заведена спадкова справа. Разом з тим, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у померлого є рідна донька ОСОБА_2 , яка також подала заяву про отримання свідоцтва про право на спадщину, відтак має право на отримання спадщини, як спадкоємець першої черги. У провадженні Сихівського районного суду м.Львова перебувала цивільна справа за її позовом до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування за законом. Позов було обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 ухилялась від надання допомоги спадкодавцю, який, через похилий вік, тяжку хворобу та каліцтво перебував у безпорадному стані. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 27.02.2023 відмовлено у задоволенні зазначеного позову. Разом з тим, позивачка вказує, що виходячи з аналізу норм статті 1259 ЦК України, якою змінюється пріоритет прав одних спадкоємців за законом перед іншими, у випадку встановлення факту здійснення постійного догляду за спадкодавцем не спадкоємцями першої черги, а спадкоємцями наступних черг, вони спадкують нарівні із першою чергою. Таким чином, зазначає, оскільки вона, як рідна сестра, є спадкоємцем другої черги, проте здійснювала опіку над спадкоємцем, тому має право на спадкування на рівні першої черги. Її опіка над спадкодавцем полягала у наданні останньому нематеріальних послуг, таких, як регулярне спілкування, поради, словесна підтримка, поздоровлення зі святами та його супровід під час стаціонарного лікування, численних візитів до лікарів, при проходженні обстежень та діагностик. На користь того, що саме ОСОБА_1 супроводжувала ОСОБА_5 під час його візитів до лікарів та доглядала за ним, коли він перебував на стаціонарному лікуванні, свідчить, серед іншого, і те, що саме в неї знаходяться оригінали усіх медичних документів покійного. Вказане також можуть підтвердити свідки. У період із 1980 по 1993 роки, із 2012 по 2016 роки покійний ОСОБА_5 проживав без реєстрації разом зі своєю сестрою ОСОБА_1 та її сім?єю за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана обставина теж може бути підтверджена свідками. Починаючи із 2015 року і до дня своєї смерті, покійний постійно тяжко хворів, у зв?язку із чим потребував сторонньої допомоги. У 2016 році ОСОБА_4 переїхав жити у свою квартиру, що знаходиться на АДРЕСА_3 , оскільки в результаті значного погіршення стану здоров?я він часто ходив на консультації та прийоми до лікарів, йому неодноразово потрібна була швидка медична допомога, а доїжджати в м. Львів з с. Кукезів було важко. Саме вона постійно приїжджала до брата у м. Львів, доглядала за ним, готувала йому їсти (із дотриманням численних обмежень з огляду на діагностовані у нього захворювання), прала одяг, прибирала в квартирі, тобто виконувала дії, які мають матеріалізоване вираження. Окрім цього, ОСОБА_1 сприяла ОСОБА_4 у наданні медичної допомоги, та протягом тривалого часу несла витрати щодо утримання і догляду за своїм братом, допомагала йому фінансово, оскільки власних коштів йому було недостатньо. Також, вона за власний рахунок здійснила поховання свого брата на кладовищі в с.Кукезів Львівського району Львівської області, що підтверджується довідкою №218 від 14.04.2022. Отже, наведені обставини свідчать про те, що позивачка здійснювала опіку над спадкодавцем, яка полягала у наданні нематеріальних послуг, матеріально забезпечувала спадкодавця та надавала йому допомогу, яка має матеріалізоване вираження (прибирання приміщення, приготування їжі) протягом тривалого часу, який перевищує 5 років. Позивачка вказує, що вона була змушена опікуватись рідним братом, оскільки він протягом останніх років, а саме починаючи із 2015 року, перебував у стані, який можна охарактеризувати, як безпорадний, що підтверджується його численними зверненнями у медичні установи, присвоєнням другої групи інвалідності та діагнозами. Внаслідок наявних у ОСОБА_4 численних захворювань та похилого віку, його рухливість в останні роки життя була значно обмежена, що зумовлювалось, як серцевою недостатністю, так і численними захворюваннями хребта, внаслідок яких він навіть не міг стояти прямо. Описані хвороби, в сукупності із похилим віком ОСОБА_4 , унеможливлювали повноцінне задоволення ним базових життєвих потреб та зумовлювало необхідність отримання сторонньої допомоги.

Ухвалою від 30.07.2024 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.

Від відповідачки ОСОБА_2 07.10.2024 надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає такі необґрунтованими та безпідставнними, покликаючись на таке. Доводи позивачки ОСОБА_1 у позовній заяві не відповідають дійсності, є відвертою брехнею та перекручуванням фактичних обставин, введенням суду в оману, з метою отримання спадкового майна квартири. Зазначає, що вона, як спадкоємець першої черги, 20.01.2022 звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, яка була приєднана до спадкової справи №33/2021. Твердження ОСОБА_1 щодо перебування її батька ОСОБА_4 у безпорадному стані не відповідає дійсності та не підтверджується жодними медичними документами. Батько періодично проходив лікування від наявних у нього захворювань, але він не був обмежений в пересуванні, міг самостійно приготувати їжу, поратись у побуті і забезпечити умови свого життя. Щодо витрат на поховання, позивачка замовчує той факт, що вона отримала допомогу на поховання батька, як пенсіонера. Окрім цього, без повідомлення близьких родичів батька, ОСОБА_1 , попередньо отримавши ключі від квартири батька, скористалась ситуацією, що склалась, та таємно забрала його заощадження, а також документи, які батько тримав у схованці, і на даний час вона копії цих документів долучає до позовної заяви. Покликання позивачки на те, що вона приїжджала до батька у м.Львів, спілкувалась з ним, а також після його смерті, брала участь у похованні, може бути підтвердженням наявності хороших родинних відносин між ними, як сестрою та братом, може свідчити про моральні зобов`язання сестри по відношенні до брата, які є етичними нормами, а не про наявність підстав для зміни черговості спадкування. До того ж, з іншими сестрами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 батько також постійно підтримував хороші відносини, вони постійно допомагали один одному. Зокрема, тітка ОСОБА_6 постійно навідувалась до батька, їздила з ним до сімейного лікаря на медичні обстеження. Також, зазначила, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 27.02.2023, яке було залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 25.07.2023, та постановою Верховного Суду від 25.10.2023, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права спадкування за законом на спадщину було відмовлено. Зазначеним рішенням було встановлено, що ОСОБА_4 проживав сам у своїй квартирі та не потребував допомоги, не втрачав зв?язок зі своєю дочкою, яка проживала окремо, відповідач була обізнана про справи батька, стан його здоров?я, однак батько ніколи не звертався за допомогою до своєї дочки, за станом здоров?я не перебував у безпорадному стані та не потребував сторонньої допомоги. Львівським апеляційним судом у постанові від 25.07.2023 також зазначено, що судом першої інстанції встановлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження перебування спадкодавця у безпорадному стані, оскільки він самостійно забезпечував умови свого проживання, самостійно пересувався по квартирі та готував собі їжу, тому фактично не потребував постійного стороннього догляду. При цьому, докази, які подані позивачкою до позову у цій справі, і покликання на стан здоров?я ОСОБА_4 , та у справі №464/2020/22, є тотожними. Таким чином, докази того, що спадкодавець ОСОБА_4 перебував у безпорадному стані у зв?язку з похилим віком та вказаними в медичних документах хворобами і потребував стороннього догляду відсутні. Кількість прожитих років та наявність зазначених в медичних документах захворювань не є підставою для висновку про безпорадний стан спадкодавця. Також відсутні будь-які докази того, що під час та після проходження ОСОБА_4 амбулаторних чи стаціонарних лікувань, перенесені ним захворювання чи їх перебіг, спричинили його безпорадний стан або необхідність обов?язкового стороннього догляду за ним. Відсутні також належні та допустимі докази того, що ОСОБА_4 не міг самостійно забезпечити умови свого проживання, потребував допомоги та піклування. З огляду на наведене, відсутні підстави для зміни черговості спадкування за законом, у відповідності до ч. 2 ст.1259 ЦК України.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог не предмет спору, ОСОБА_3 25.10.2024 надійшли письмові пояснення, у яких остання зазначила, що вона стверджувати чи спростовувати дії та вчинки позивачки ОСОБА_1 , зазначені у позовній заяві, не може, оскільки тривалий час не підтримувала стосунки ні з нею, ні з ОСОБА_2 . Вказала, що їй відомо про те, що батько ОСОБА_4 завжди був в хороших відносинах із сестрою ОСОБА_1 , проживав з нею, їздив до неї та саме вона здійснювала його поховання.

Від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Дяківа В.Б. 28.10.2024 надійшла відповідь на відзив, у якому останній додатково навів обставини на підтвердження позовних вимог.

Ухвалою суду від 14.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Дяків В.Б. в судовому засіданні позов підтримали з підстав, що наведені в такому, просили позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Цімко П.О. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, просив відмовити у задоволенні такого, надав пояснення, які відповідають змісту відзиву на позовну заяву.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Косаняк С.С. та Зайкова Н.В. в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи. Третя особа ОСОБА_3 у своїх письмових поясненнях просила розглядати справу у її відсутності.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку:

1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо);

2) матеріальне забезпечення спадкодавця;

3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири;

4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3;

5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин (постанови Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19), від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св18) та від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц (провадження № 61-35423св18)).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 79 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (т.1 а.с.14). Згідно із довідкою про причину смерті, ОСОБА_4 помер у зв`язку із інфарктом головного мозку (т.1 а.с.15).

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_4 , а відповідачка ОСОБА_2 є донькою померлого ОСОБА_4 , що і не оспорюється учасниками справи (т.1 а.с. 15,16).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина та, оскільки померлий заповіту не залишив, відтак спадкування здійснюється за законом.

Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Косаняк С.С. заведено спадкову справу №33/2021 після смерті ОСОБА_4 . Із заявою про прийняття спадщини за законом звернулась рідна сестра померлого ОСОБА_1 , а також його донька ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 19, 21).

Між сторонами у даній справі виник спір з приводу зміни черговості спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , оскільки позивачка ОСОБА_1 зазначає, що померлий за останні 5 років перебував у безпорадному стані, а вона надавала йому допомогу, відтак, з огляду на норми ч. 2 ст. 1259 ЦК України, має право на спадкування за законом після смерті брата, як спадкоємець першої черги.

Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений віком, тяжкою хворою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно із листом КНП «1 територіальне медичне об`єднання м.Львові» №411 від 13.05.2022, ОСОБА_4 знаходився на лікуванні у хірургічному відділенні з 21.11.2021 по 24.11.2021 з діагнозом: забій грудної клітки. У зв`язку з появою неврологічної симптоматики 25.11.2021 переведений у неврологічне відділення, де пролікувався до 27.11.2021 з діагнозом: інфаркт головного мозку, набряк головного мозку, ішемічна хвороба серця, фібриляція передсердь, гіпертонічна хвороба 3, ст.3, ризик 4, забій грудної клітки (в побуті) (т. 1 а.с. 51).

Відповідно до наданих сторонами медичних документів, ОСОБА_4 з 2015 року страждав на ряд захворювань, лікувався в різних медичних закладах. Окрім цього, йому було призначено пенсію як особі з інвалідністю ІІ групи (т.1 а.с.25-48, 50,53).

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 27.02.2023 у справі №464/2020/2022 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Косаняк С.С. про усунення від спадкування, відмовлено у задоволенні позову. Зазначене рішення залишено без змін згідно із постановою Львівського апеляційного суду від 25.07.2023. Постановою Верховного Суду від 25.10.2023, рішення Сихівського районного суду м.Львова від 27.02.2023 та постанову Львівського апеляційного суду від 25.07.2023 залишено без змін.

Указаними судовими рішеннями встановлені обставини, що в силу положень частини четвертої статті 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

Зокрема, встановлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження перебування спадкодавця у безпорадному стані, оскільки він самостійно забезпечував умови свого проживання, самостійно пересувався по квартирі та готував собі їжу, тому фактично не потребував постійного стороннього догляду.

Докази, які подані позивачкою ОСОБА_1 до даної позовної заяви, та у справі №464/2020/22 щодо стану здоров`я ОСОБА_4 є тотожними.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 здійснила поховання ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою №218 від 14.04.2022 Старояричівського старостинського округу Новияричівської селищної ради Львівського району Львівської області та квитанцією №94 від 29.11.2021 (т.1 а.с.49,50).

Також, в ході розгляду справи було допитано ряд свідків.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , яка є рідною сестрою позивачки ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_4 , надала показання про те, що вона з братом були у близьких стосунках. З 2015 року брат проживав сам, сторонньої допомоги не потребував. Він отримував пенсію особисто у банку біля ринку «Шувар» і відразу після отримання пенсії, оплачував комунальні послуги. За декілька днів до гіпертонічного кризу, що в нього стався, вона із чоловіком відвозили його на ринок за продуктами і після цього поїхали з ним в банк. Також вказала, що декларацію у сімейного лікаря він заповнював сам, тобто він не перебував у безпорадному стані. Із сестрою ОСОБА_1 він був у більш-менш нормальних відносинах, вона почала відвідувати брати з 2020 року. Як їй стало відомо зі слів брата ОСОБА_4 , він із донькою ОСОБА_3 не спілкувався, а донька ОСОБА_2 допомагала йому та постійно спілкувалась з ним.

Свідок ОСОБА_9 , який є чоловіком сестри померлого ОСОБА_4 ОСОБА_8 , в судовому засіданні надав показання про те, що ОСОБА_4 не був у безпорадному стані, він самостійно пересувався та не потребував сторонньої допомоги. У його квартирі було завжди прибрано. Також вказав, що він їздив з ними на ринок за продуктами. Зі слів ОСОБА_4 , він із сестрою ОСОБА_1 не спілкувався з 2009 по 2020 рік. Також вказав, що його донька ОСОБА_2 йому допомагала матеріально, а також більше 5 років доглядала за ним. Він до дня смерті проживав сам, отримував пенсію у банку особисто. Окрім цього, зазначив, що йому відомо про те, що його сестра ОСОБА_1 купувала деякі продукти харчування.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , яка працює сімейним лікарем у КНП «4-а міська поліклініка м.Львова», надала показання про те, що ОСОБА_4 у 2018 році підписав з нею декларацію, яка була чинною до дня його смерті. Він звертався до неї близько одного разу на місяць, однак за 3 місяці до смерті, його не бачила. Він приходив до неї сам, жалівся на болі у суглобах, ходив з паличкою, однак, попри це, приходив самостійно. З нею, як сімейним лікарем, контактувала його сестра ОСОБА_11 , приходила порадитись щодо стану здоров`я ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_12 , яка є братовою позивачки, в судовому засіданні надала показання про те, що позивачка ОСОБА_1 опікувалась братом ОСОБА_4 , а останні роки вони проживали разом. У неї з братом були хороші відносини. Із його донькою ОСОБА_2 вона не знайома.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , який є чоловіком позивачки, надав показання про те, що він був знайомий із ОСОБА_4 , оскільки його дружина постійно за ним доглядала, купувала йому ліки та продукти харчування, їздила до нього в лікарню. Похованням брата також займалась ОСОБА_1 . На свята ОСОБА_4 жив у них в селі. Також ОСОБА_4 допомагали сини ОСОБА_1 , а саме возили йому у м.Львів їжу, яку готувала їхня мати.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні надала показання про те, що є племінницею позивачки ОСОБА_1 по лінії чоловіка. Зазначила, що ОСОБА_4 вона знала, оскільки була в с.Кукезів на свята і в цей час він також там був. Їй відомо зі слів ОСОБА_1 , що її брат ОСОБА_4 хворів, а тому потребував допомоги. У 2020 році вона його бачила в селі, він казав, що погано себе почуває.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 надала показання про те, що знайома із позивачкою ОСОБА_1 , оскільки її брат ОСОБА_4 та її син лежали разом в лікарні. Вказала, що ОСОБА_1 провідувала брата, купувала йому ліки.

Свідок ОСОБА_16 , яка була сусідкою померлого ОСОБА_4 , надала показання про те, що вона проживала із померлим ОСОБА_4 у сусідніх під`їздах будинку, із ОСОБА_1 знайома близько 6 років. Знає позивачку, оскільки вона постійно провідувала свого брата, який хворів.

Таким чином, допитані в судовому засіданні свідки надали показання про те, що позивачка ОСОБА_1 допомагала своєму брату ОСОБА_4 , однак жоден з них не обізнаний про реальний стан його здоров`я, свідки не підтвердили той факт, що покійний потребував сторонньої допомоги та перебував у безпорадному стані, і про те, що лише його сестра ОСОБА_1 , з огляду на такий його стан, опікувалась ним.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що позивачкою ОСОБА_1 не доведено наявність сукупності фактів для зміни черговості спадкування, в розумінні частини другої статті 1259 ЦК України, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Щодо судових витрат, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачів понесених витрат позивача, пов`язаних із сплатою судового збору, оскільки відповідно до ст.141 ЦПК України витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог, а в разі відмови у задоволенні позову - на позивача.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 263 265, 280-289 ЦПК України,

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Косаняк Світлана Степанівна, ОСОБА_3 про зміну черговості спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.03.2025.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_5 .

Третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Косаняк Світлана Степанівна, м.Львів, вул.Різьбярська, будинок 1а.

Третя особа: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_6 .

Суддя Дмитро ТЕСЛЮК