Номер провадження 2/754/2555/25
Справа №754/937/25
РІШЕННЯ

Іменем України

10 березня 2025 року м.Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача, ціна позову 21 580,00 грн,

СУТЬ СПОРУ

Стислий виклад позиції Позивачки у позовній заяві

14 січня 2025 року Позивачка, від імені якої діє адвокат Довгаль С.В., подала позов до Відповідача. Вона просить розірвати договір купівлі-продажу куртки від 03 грудня 2024 року, а також стягнути з Відповідача 1250 грн сплачених за товар, 330 грн. сплачених за пересилку, 20 000 грн. компенсації моральної шкоди.

Позивачка, обґрунтовуючи позовні вимоги, наголошує на порушенні її прав як споживача. Вона придбала зимову куртку через Instagram-магазин, повністю оплативши її вартість (1250 грн) Відповідачу. Після отримання куртки виявилося, що розмір не відповідає заявленому, і куртка занадто велика. Позивачка звернулася до продавця з проханням обміняти або повернути товар. Продавець погодився на повернення, але згодом відмовився забирати куртку з пошти, що змусило Позивачку нести додаткові витрати на пересилку. Враховуючи відмову Відповідач врегулювати спір, Позивачка просить розірвати договір купівлі-продажу, стягнути вартість куртки, а також відшкодувати витрати на пересилку та моральну шкоду, посилаючись на вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».

Стислий виклад позиції Відповідача у відзиві на позов

03 лютого 2025 року Відповідач подав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнає повністю.

Відповідач стверджує, що не має власних онлайн-магазинів і займається лише дропшипінгом, надаючи інформацію про товари іншим продавцям. Відповідач стверджує, що ніколи не продавав курток і не має їх в асортименті. Він вважає, що його реквізити були використані без його відома, і заперечує достовірність доказів позивача (скріншотів).

Відповідач визнав, що дійсно поступила оплата від ОСОБА_1 3.12.2024 року в 19:49, проте, оскільки замовлення не було і звернень про повернення коштів не надходило, він не знав, кому і за що повертати кошти.

Щодо повідомлення у Viber, то Відповідач зауважив, воно було написане російською мовою, з граматичними помилками та без розділових знаків, що типово для шахрайських повідомлень, а не для офіційної досудової претензії. Повідомлення не містило достатньо деталей для ідентифікації ситуації: не було зазначено прізвище клієнта, суму замовлення, детальний опис товару.

Відповідач підкреслив, що не здійснював продаж товару Позивачці, тому не вважає себе винним. Проте, він готовий повернути отримані 1250,00 грн після надання відповідних реквізитів.

Стислий виклад позиції Відповідача у відповіді на відзив

У відповіді на відзив представник Позивачка зауважив, що:

- незважаючи на те, що Відповідач працює за системою дропшипінгу, отримання ним коштів від Позивачки за товар підтверджує, що він є продавцем у цій транзакції; Відповідач, знаючи про отримання коштів, не вжив достатніх заходів для з`ясування обставин і повернення грошей, що свідчить про його недобросовісність;

- Відповідач не заперечує щодо звернення адвоката Позивачки до нього за телефоном та в месенджері Вайбер. Вказане звернення відбулося майже за місяць до подання позовної заяви і у випадку дійсно добросовісних намірів відповідача і бажання розібратися та владнати ситуацію - він міг би з`ясувати всі цікаві для нього обставини щодо ПІБ платника, обставин оплати, суми, товару тощо;

- Позивачка не відмовляється вирішити вказане питання до ухвалення судового рішення, досягнувши мирової угоди, за умови повернення Відповідачем грошових коштів в сумі 1250 грн, витрат на пересилку товару в сумі 330 грн та хоча б половини витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн.

УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ЇХ ОЦІНКА

03 грудня 2024 року Позивачка перерахувала на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 1250,00 грн з призначенням платежу "сплата за товар" (платіжна інструкція 178615337.1 від 03.12.2024).

Ці реквізити для перерахування коштів їй були надані в Instagram-магазин "Лерочка Торговая".

05 грудня 2024 року Позивачка отримала товар на Новій пошті ("куртку"), що була оплачена відповідно до вказаного вище платежу. Проте цей товар їй не підійшов, тому звернулась до Продавця з пропозицією товару.

07 грудня 2024 року Позивачка відправила куртку за адресою м. Одеса, відділення Нової пошти 59, одержувач ОСОБА_3 . Проте ця посилка повернулась Позивачці з причини відмови її отримання.

Позивачка на підтвердження факту придбання куртки надала роздруківки (скріншот) листування між нею та Instagram-магазин "Лерочка Торговая". Відповідач заперечує достовірність цього листування. Водночас, Відповідач визнає факт надходження коштів на його рахунок, а також факт співпраці з магазинами по системі дропшипінг.

Вирішуючи питання про те, чи можуть роздруківки електронного листування взагалі бути прийняті як допустимі докази, Суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року в справі № 916/3027/21 (провадження № 12-8гс23):

«35. Процесуальний закон чітко регламентує можливість та порядок використання інформації в електронній формі (у тому числі текстових документів, фотографій тощо, які зберігаються на мобільних телефонах або на серверах, в мережі Інтернет) як доказу у судовій справі. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 ГПК України), який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 ГПК України).

36. Отже, подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. Наведений висновок є усталеним у судовій практиці (наприклад, його наведено у постановах Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі № 922/51/20, від 15 липня 2022 року у справі № 914/1003/21), і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для того, щоб його змінювати.

37. Поняття електронного доказу є ширшим за поняття електронного документа. Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, в тому числі електронний підпис. Натомість електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою чи через застосунки-месенджери, є електронним доказом, який розглядається та оцінюється судом відповідно до статті 86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами.

38. При цьому слід враховувати, що суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, і така позиція суду в окремо взятій справі не може розцінюватися як загальний висновок про застосування норм права, наведених у статті 96 ГПК України, у подібних правовідносинах.

51. Якщо з урахуванням конкретних обставин справи суд дійде висновку про те, що відповідне листування дає змогу встановити його учасників та може підтверджувати ті чи інші доводи сторін, наприклад, щодо наявності між ними відповідних відносин, ведення певних перемовин тощо, суд може прийняти таке листування як доказ і в такому разі надати йому оцінку сукупно з іншими доказами у справі».

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

З огляду на те, що Відповідач визнає факт надходження коштів на його рахунок, а також факт співпраці з магазинами по системі "дропшипінг"((англ. dropshipping або англ. drop shipping) - це вид підприємницької діяльності через інтернет, який полягає в реалізації товарів посередником (дропшиппером, англ. dropshipper), Суд вважає можливим прийняти до уваги надані Позивачкою роздруківки електронного листування, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами у справі.

Суд виходить з того, що Відповідач не надав жодних доказів, що підтверджують оформлення відносин з посередниками. Саме Відповідач, як отримувач коштів за товар, несе повну відповідальність перед Позивачкою згідно із Законом України "Про захист прав споживачів". Правовідносини між Відповідачем та посередниками, що надають банківський рахунок Відповідача, не впливають на спірні правовідносини між Позивачкою та Відповідачем щодо захисту прав споживача.

Згідно зі статтею 707 ЦК України покупець має право протягом чотирнадцяти днів з моменту продажу йому непродовольчого товару належної якості, обміняти його на аналогічний товар, а якщо у продавця немає необхідного для обміну товару, покупець має право повернути придбаний товар продавцеві та одержати сплачену за нього суму.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром.

При цьому, якщо всі вищевикладені вимоги дотримано і на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари, або розірвати договір та отримати грошові кошти у розмірі вартості повернутого товару (частина друга статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Суд встановив, що Позивачка реалізувала своє право на обмін товару, проте Відповідач відмовився отримувати посилку з товаром для обміну, тому Позивачка має право на розірвання договору купівлі-продажу та повернення коштів за товар, а також на відшкодування витрат на пересилку.

Аргумент Відповідача щодо відсутності у нього реквізитів для повернення коштів Суд відхиляє, оскільки повні й точні банківські реквізити платника для повернення коштів Відповідач міг отримати, звернувшись до Банку, в якому відкрито рахунок. Відповідальність за повернення коштів лежить на продавцеві, який повинен діяти добросовісно.

Окрім того, частиною четвертою статті 8 та пункту 12 частини першої статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець і виробник під час продажу (реалізації) товару зобов`язані інформувати споживача про підприємства, що задовольняють вимоги, встановлені частинами першою і третьою цієї статті.

Відповідач не вжив відповідних заходів щодо інформування споживачів про найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то Суд виходить з такого.

Що позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000,00, то Суд виходить з такого.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються принципи розумності і справедливості.

В обґрунтування позовних вимог про стягнення моральної шкоди Позивачка вказує про те, що "порушуючи права ОСОБА_1 на реалізацію її законних прав споживача - Відповідач спричинив їй моральні страждання, переживання та додатковий клопіт і витрати пов`язані з пересилкою товару та необхідністю три рази відвідувати Нову пошту. Спілкування з Відповідачем з приводу повернення товару, його вмовляння та погрози законними наслідками - істотним чином відобразилось на нервовому стані Позивача. Ще більше стресу та нервових потрясінь Позивач зазнала, коли дізналась що Відповідач її обманув і відмовився забирати посилку з курткою і їй знову потрібно йти на Нову пошту і оплачувати ще раз її повернення. Для ОСОБА_1 сплатити куртку 1250 грн та три рази по 110 грн за послуги Нової пошти є істотними грошовими витратами, адже працює вчителем в школі та має незначний фінансовий дохід. І залишення Позивача з вини Відповідача взимку без куртки, адже грошей на придбання іншої не було, а вказану неможливо було використовувати через надмірний розмір - також істотно збільшило ризик змерзнути та захворіти і спричинило їй істотні моральні втрати. В робочому колективі Позивач також виглядала дивно, продовжуючи взимку ходити в осінній куртці, що стало причиною насмішок з боку колег та додаткових емоційних переживань і розпачі. По теперішній час ОСОБА_1 перебуває в подавленому та депресивному стані і неможливість в законний спосіб швидко вирішити виниклу проблему продовжує її пригнічувати та негативно впливати на її моральний стан та настрій, що зіпсувало свята та не дозволяє їй виходити на вулицю на прогулянки та підтримувати відносини з її подругами, з якими вона так любила прогулюватись після роботи та інші сталі соціальні зв`язки".

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, яка вимагає її відшкодування, що відповідає змісту частини третьої статті 12 та статті 81 ЦПК України.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Пункт 5 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

У контексті цієї справи, з урахуванням її фактичних обставин, відсутність обставин недоліків продукції (дефекту в продукції), Позивачка не Позивачка не змогла довести факт заподіяння їй моральної шкоди Відповідачем, оскільки не надала достатніх доказів, що б підтвердили її твердження. Розмір заявленої моральної шкоди не був обґрунтований.

Тому, зважаючи на відсутність доказів недоліків продукції та ненадання достатніх доказів страждань, Суд не знайшов підстав для задоволення вимог про компенсацію моральної шкоди.

Щодо розподілу судових витрат

Виходячи із положень статей 133, 141 ЦПК України суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини перша статті 141 ЦПК України).

Оскільки суд задовольнив лише частину позовних вимог, а саме 1580 гривень з 21580, що становить 7,32%, то судові витрати розподіляються пропорційно до цього відсотка. Оскільки Позивачка звільнена від сплати судового збору, то з Відповідача стягується судовий збір на користь держави, розрахований на основі задоволеної суми позову, що становить 70,93 грн.

Позивачка заявила також вимогу немайнового характеру, тому з Відповідача на користь держави підлягає стягненню також судовий збір у розмірі 968,96 грн за розгляд вимоги майнового характеру.

Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача- задовольнити частково.

Розірвати Договір купівлі-продажу куртки від 03 грудня 2024 року, укладений між ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса АДРЕСА_1 ; фактична адреса АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) 1250 грн, що сплачені за товар, 330 грн, сплачених за пересилку.

У частині позовних вимог щодо стягнення 20 000 грн. компенсації моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса АДРЕСА_1 ; фактична адреса АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір 1039,89 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Інна КОВАЛЕНКО