Справа № 302/1616/24
Провадження № 2/302/50/25
Номер рядка звіту 67
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

12.03.2025 селище Міжгір?я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участю секретарів судового засідання Куруц В. І., Сита Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Гренджа Вікторія Юріївна до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області, Хустський відділ ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 , про розірвання шлюбу, виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини, визнання батьківства та позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини, визнання батьківства та позбавлення батьківських прав.

Позов обґрунтовано тим, що у 2014 році вона познайомилася з громадянином російської федерації ОСОБА_2 , з яким стали проживати спільно в незареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_4 , батьком якого є відповідач ОСОБА_2 .

08 липня 2015 року позивачка та відповідач уклали шлюб.

Після одруження подружжя стало проживати у будинку батьків позивачки, за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка займалася вихованням новонародженого сина ОСОБА_5 , 2015 р.н., а відповідач ОСОБА_2 періодично виїжджав до російської федерації на сезонні роботи.

В листопаді 2018 року відповідач виїхав в черговий раз до російської федерації і з цього часу до України не повертався. Припинив спілкування з позивачкою та дитиною (сином), повністю самоусунувся від утримання та виховання дитини. Став проживати в російській федерації з іншою жінкою з якою одружився в росії, така народила йому дитину, і вони всі разом проживають в росії однією сім`єю.

З метою утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_5 , позивачка вимушена була періодично виїжджати на заробітки до Італії. В цей період малолітнього сина ОСОБА_5 виховувала та доглядала мати позивачки.

В лютому 2022 року позивачка познайомилася в Італії з громадянином України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким стала спільно проживати однією сім`єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу, оскільки шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 не було розірвано.

Перебуваючи в Україні позивачка ОСОБА_1 спільно проживала з гр. ОСОБА_3 , за її місцем проживання та реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачка народила доньку ОСОБА_6 , біологічним батьком якої є громадянин України ОСОБА_3 . Однак, відповідно до вимог статті 133 Сімейного кодексу України, батьком новонародженої ОСОБА_6 , вказаний громадянин російської федерації ОСОБА_2 .

В свою чергу, ОСОБА_3 визнає себе батьком новонародженої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та бажає укласти шлюб з позивачкою, усиновити старшого сина позивачки ОСОБА_5 , у разі позбавлення батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_2 .

Посилаючись на те, що відповідач більше шести років як не проживає з позивачкою, не спілкується з дружиною та дитиною, уклав в росії шлюб з іншою жінкою, утворив нову сім`ю, біологічний батько новонародженої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_8 , який своє батьківство щодо народженої позивачкою дитини, визнає та бажає, щоб саме він був указаний в актовому записі про народження дитини, в позовній заяві висловлено прохання розірвати шлюб укладений між позивачкою й відповідачем, виключити відомості про відповідача як батька дитини з актового запису про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, вказавши батьком дитини ОСОБА_3 .

Також, посилаючись на ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по утриманню, вихованню та розвитку старшої дитини, позивачка просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалами суду від 06 листопада 2024 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та витребувано докази (а.с. 27-28, 29-30).

Ухвалою суду від 28 січня 2025 року постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 90).

Представник позивачки подала заяву з проханням розгляду справи без участі сторони позивача. Висловила позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом спрямування судових повісток за останнім відомим місцем проживання, а також шляхом розміщення виклику в судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України.

Органом опіки і піклування виконавчого комітету Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області та Хустським відділом ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, явку представників у судове засідання не забезпечено.

ОСОБА_3 подав заяву, в якій висловив позицію про визнання вимог позовної заяви підтвердивши дійсність наведених у ній обставин.

Оскільки зі сторони позивача відсутні заперечення проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, на підставі принципу змагальності сторони учасники справи з метою ухвалення рішення на свою користь зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують, або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності ухвалення бажаного для них рішення.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 та частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила сина ОСОБА_4 , батьком якого є відповідач ОСОБА_2 , підтвердженням чого є копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 (а.с. 11).

08 липня 2015 року позивачка ОСОБА_10 та відповідач ОСОБА_2 , уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Міжгірського районного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 40 від 08.07.2015, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_9 , батьком якої є відповідач ОСОБА_2 , підтвердженням чого є копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 (а.с. 12).

З актового запису про народження № 39 від 05.03.2024 вбачається, що підставою запису відомостей про батька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , слугував актовий запис про шлюб № 40 від 08.07.2015 (а.с. 46).

Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов від 09.09.2024 № 316, ОСОБА_1 проживає разом із батьками, своїми дітьми ОСОБА_11 , 2015 р.н. та ОСОБА_9 , 2024 р.н., в будинку, який належить її батькові ОСОБА_12 , 1946 р.н. ОСОБА_1 ніде не працює, дітей виховує самостійно, без батька. Батько дітей не проживав і не проживає в с. Тюшка. Комісія встановила, що в ОСОБА_1 складні матеріально-побутові умови (а.с. 13).

Згідно довідки про склад сім?ї, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . До складу її сім?ї входять наступні особи: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 син; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 донька; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 батько; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 мати; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 брат (а.с. 14).

За змістом характеристики, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учнем 3 класу Тюшківської гімназії Пилипецької сільської ради, де навчається з першого класу. Зарекомендував себе старанним і дисциплінованим учнем. Мати приділяє належну увагу вихованню сина, систематично відвідує батьківські збори, всі спортивні та культмасові заходи, в яких ОСОБА_5 бере участь (а.с. 15).

При вирішенні питання обґрунтованості позовної заяви в частині вимоги про розірвання шлюбу суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

При вирішенні питання обґрунтованості позовної заяви в частині вимоги про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини суд виходить з наступного.

Згідно частин 1 та 2 статті 138 Сімейного кодексу України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

Молекулярним дослідженням для встановлення батьківства, яке проведено 13.12.2024 у місті Римі, Італія, в лабораторії медичної генетики ОСОБА_15 , за участі позивачки ОСОБА_16 , її доньки ОСОБА_7 , та третьої особи ОСОБА_17 , встановлено, що останній являється біологічним батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 82-86).

Реєстрацію народження дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проведено 05 березня 2024 року у Міжгірському відділі ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Батьки новонародженої ОСОБА_9 вказані в актовому записі про народження дитини, відповідно до вимог статті 133 СК України, оскільки позивачка ОСОБА_1 перебувала офіційно у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , хоча, як стверджує, з таким фактично не проживає більше шести років та не підтримує жодних шлюбних стосунків.

Біологічний батько новонародженої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який своє батьківство щодо народженої позивачкою ОСОБА_1 дитини, визнає та бажає, щоб саме він був указаний в актовому записі про народження дитини ОСОБА_7 , батьком (а.с. 51).

Згідно пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що судам слід ураховувати, що відповідно до статті 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається.

Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Закон наділяє матір правом на оспорювання батьківства свого чоловіка. Це право є способом спростування презумпції шлюбного батьківства матір`ю дитини. З метою захисту інтересів дитини та реалізації її права на батьківство, закон, передбачаючи можливі наслідки задоволення такого позову у вигляді виключення запису про батька, вимагає подання іншою особою заяви про своє батьківство. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Така заява подається до суду особою, яка вважає себе батьком дитини, і суд зобов`язаний перевірити дійсні мотиви подачі такої заяви та встановити батьківство такої особи на підставі належних і допустимих доказів.

Згідно пункту 6 зазначеної постанови, у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Відповідно до статті 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, врахувавши встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини.

При вирішенні питання обґрунтованості позовної заяви в частині вимоги про позбавлення батьківських прав суд виходить з наступного.

За вимогами Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства» дитинство перебуває в Україні під особливою охороною.

Чинним сімейним законодавством встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для позбавлення батьківських прав.

Відповідно до частини 1 статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини 1 статті 164 СК України).

Згідно Висновку органу опіки та піклування Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків (а.с. 87).

З огляду наведеного, оцінивши надані докази, враховуючи вік дитини та її інтереси, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї дитини, а тому є підстави для позбавлення його батьківських прав.

При вирішенні цієї вимоги враховується, що такий крайній захід спрямований на захист інтересів дитини, з метою забезпечення її належного виховання, розвитку, медичного та соціального нагляду.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 3633,60 грн, який підлягає стягненню на її користь з відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-283ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 08 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Міжгірського районного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 40 від 08 липня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_18 розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище ОСОБА_19 .

Виключити відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , як батька дитини, з актового запису про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 39 складений 05 березня 2024 року Міжгірським відділом ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та внести відповідні зміни до вищевказаного актового запису про народження дитини, вказавши батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м. Ватутіне, Черкаської області, РНОКПП НОМЕР_4 , громадянина України, вказавши прізвище дитини - « ОСОБА_20 » по батькові - « ОСОБА_21 ».

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (громадянина російської федерації, місце народження: село Тулома, Кольського району, Мурманської області, останнє відоме фактичне місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 ) батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу позивачем до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо на нього не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 12 березня 2025 року.

Суддя Міжгірського районного суду

Закарпатської області Пухальський С. В.