Справа № 336/8190/24
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

11 березня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Вайнраух Л.А., за участі секретарки судового засідання: Теряник А.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту перебування дитини на утриманні, -

за участі позивача ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 20.08.2024 надійшла вказана цивільна справа про встановлення факту перебування дитини на утриманні, яка перебувала в провадженні головуючого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливої О.В.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливої О.В. від 03.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 09.10.2024 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, відповідно до п. 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, замінено головуючого суддю Щасливу О.В. та 09.10.2024 матеріали цивільної справи передано визначеному головуючому судді Вайнраух Л.А. на підставі протокола повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою судді Вайнраух Л.А. від 06.11.2024 прийнято цивільну справу до свого провадження, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено дату, час і місце проведення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 05.02.2025 постановлено закрити підготовче провадження у цивільній справі, призначити її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивач на запитання суду 11.03.2025 щодо можливості самостійної участі в судовому засіданні пояснив, що дійсно його представниця скерувала клопотання про участь під час судового засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, з технічних причин не може під`єднатись, проте він братиме участь під час даного засідання самостійно, клопотань про відкладення не заявляв.

Судом постановлено на обговорення питання про закриття провадження у даній справі з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Судом також визнано за можливе розглядати дану справу за відсутності інших учасників справи, з приводу чого позивач зауважень не висловив. Суд враховує й заяву відповідачки ОСОБА_3 про розгляд справи за її відсутності, неодноразово скеровану до суду, зокрема, 27.02.2025, що підтверджено матеріалами справи. Підстав для відкладення судового розгляду та / або оголошення перерви в судовому засіданні відповідно до приписів ст.223, 240 ЦПК України, а також завчасність повідомлення відповідачки та третьої особи судом не встановлено.

Суд також наголошує, що ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву. Зазначене нормативне положення роз`яснено представниці позивачки в ухвалі суду від 14.02.2025, а саме в резолютивній частині, відповідно, доведено до відома учасника справи.

Розглянувши позовну заяву, наведене обґрунтування, а також вислухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, із врахуванням думки відповідачки, яка була присутня під час підготовчого засідання 17.01.2025, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку із таким.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За змістом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, позивач на запитання суду як на стадії підготовчого провадження, так і судового розгляду, чітко пояснив, що спірні відносини між ним та ОСОБА_3 відсутні, дитина мешкає із нею. До початку повномасштабного військового вторгнення ОСОБА_1 досить часто спілкувався та бачився із сином ОСОБА_4 , сплачує аліменти, не має заборгованості. Встановлення факту безпосередньо пов`язано із його статусом військовозобов`язаного, отриманням права на відстрочку від призову під час мобілізації, оскільки до ТЦК та СП необхідно подати виключно рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні. Тому позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Разом з цим, як видно з позовної заяви, позивача позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України суд враховує правові висновки, здійснені Верховним Судом у постанові від 02 жовтня 2024 року у справі № 333/7023/23, пр.61-9238св24.

Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за рішенням суду (статті 164, 180 СК України). Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Отже, для підтвердження самостійного утримання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, на підставі яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09.02.2022, яке набрало законної сили 22.03.2022, позов ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, Малобілозерська сільська рада Василівського району Запорізької області, про позбавлення батьківських прав задоволено, позбавлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (веб-посилання на текст судового рішення в ЄДРСр: https://reyestr.court.gov.ua/Review/103543650).

Позивачем визнається дана обставина, питання про оскарження рішення суду не порушувалось, не повідомлялось й про зміну обставин, що свідчить про поновлення спірних відносин між батьками малолітньої дитини щодо її утримання вже після вирішення питання про позбавлення позивача батьківських прав. Про існування певного спору щодо утримання та виховання дитини не повідомлено й відповідачкою ОСОБА_3 на стадії підготовчого провадження даної справи, що було предметом обговорення.

Доведення факту одноосібного утримання дитини батьком пов`язане, на переконання суду, з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного), проте, відповідних обставин позивачем не зазначено та не повідомлено, більш того, ОСОБА_1 чітко повідомляє, що з боку відповідачки його права не порушувались.

Зазначене зумовлює закриття провадження у справі шляхом постановлення відповідної ухвали.

Відповідно до ч.2 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

За нормами ч.1,2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, положеннями ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.1,5 ст.7 Закону України "Про судовий збір" в редакції на час постановлення ухвали, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Оскільки суд в даному випадку закриває провадження у зв`язку з тим, що відсутній предмет спору, про необхідність розподілу судових витрат між сторонами позивачем не повідомлено, суд приходить до висновку про можливість повернення позивачу з державного бюджету судового збору за умови подання відповідного клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.259 ЦПК України в судовому засіданні 11.03.2025 оголошено перерву до 12.03.2025 до 12-00 години для постановлення ухвали, що оформлюється окремим документом, при цьому, дата проголошення вступної та резолютивної частин ухвали не свідчить про іншу дату її постановлення.

Керуючись ст.13, 133, 142, 25-2565, 257-261, 279, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі закрити.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня її вручення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 12.03.2025.

Суддя Л.А. Вайнраух