№ провадження 2-п/646/32/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.25 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Барабанової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Ільченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові заяву представника відповідача - адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни про перегляд заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.12.2024 по справі №643/12097/24, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

встановив:

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.12.2024 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» (, місцезнаходження м. Львів, вул. Богдана Хмельницького, 212, офіс 413, Львівської області, п.і.79037, заборгованість у розмірі 20 609 (двадцять тисяч шістсот дев`ять) грн. 12 коп. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, 26 грудня 2024 року, представник відповідач у справі ОСОБА_1 - адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова із заявою, якою просить скасувати заочне рішення, постановлене 16.12.2024 по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

В обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення зазначено про те, що у відповідності до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, в судовому рішенні вказано, що оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву

Проте листів, судових повісток, копій позовної заяви з доданими матеріалами ОСОБА_1 від суду не отримував та не знав про сам факт наявності справи та судових засідань у зв`язку з тим що на період розгляду справи перебував закордоном.

Порушення судом вимог ст.ст. 74, 224 ЦПК України та п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справу суді першої інстанції»: Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»: перевіряючи явку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, суд установлює, чи повідомлені ті, хто не з`явився, про час і місце судового засідання з дотриманням вимог закону, чи вручені особам, які беруть участь у справі, судові повістки в строк, визначений частиною четвертою статті 74 ЦПК.

Відповідно ч. 5 ст. 128 ЦПК У країни,судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

В судовому рішенні не вказано про факти надсилання на адресу відповідача судом рекомендованих листів, отримання їх відповідачем або членом сім`ї, відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

Вважає, що суд мав би пересвідчитись та переконатися у дотриманні порядку повідомлення відповідача про місце, дату та час судового розгляду справи, чого зроблено не було, що є порушенням моїх прав, а також положень статті 8 ЦПК України, що позбавило мене можливості захищати свої права та законні інтереси в судовому засіданні., позбавило мене можливості скористатися правами, що надані мені ч. 1 ст. 43 Цивільного процесуального кодексу, а саме 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень;2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб;4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти;5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках;6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Таким чином, в суді не було досліджено суттєві факти, які прямо впливають на обсяг позовних вимог.

Відтак, на думку відповідача, заочне рішення від 16 грудня 2024 року по справі №643/12097/24 було прийнято без належного повідомлення про місце, дату та час судового розгляду, що є порушенням ч. 1 ст. 8 ЦПК України, що є порушенням статті 128 ЦПК України, що є підставою для скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Заочне рішення Червонозаводського районного суду в м. Харків від 16 грудня 2024 року по цивільній справі №643/12097/24 необхідно скасувати та призначити справу до розгляду в загальному порядку, враховуючи наступне: По-перше, позивач просить суд стягнути з выдповідача заборгованість за кредитом в розмірі 20 609,12 грн., у тому числі: основна сума заборгованості 5 151,70 грн.; заборгованість за нарахованими процентами по кредиту 1 450,16 грн.; заборгованість по комісіях - 13 664,64 грн., сума 3 % річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту 267,36 грн.; сума 3 % річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків 75,26 грн., проте, у зв`язку з тим що судом не було надіслано матеріали справи, що позбавило відповідача права надати свої докази та пояснення по справі.

Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який він не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами її розмір.

Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, які долучені позивачем до позовної заяви, вказані умови використання кредитних карт ПАТ «Універсал Банку», Пам`ятка клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт (Тарифи), а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Універсал Банку, встановлюють правила випуску, обслуговування і використання кредитних карт Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком і клієнтом по випуску і обслуговуванню карт. Банк випускає клієнту картку на основі заяви, належним чином заповненої і підписаної клієнтом.

Згідно п. 2.1.1.2. цього ж Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата отримання картки, вказана у заяві.

Таким чином, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, визначено, що Умови та Правила надання банківських послуг, Пам`ятка Клієнта, Тарифи, а також заява про приєднання до Умов та Правил становить укладений Договір про надання банківських послуг.

В той же час,відповідно до рішення суду, позивачем, ТОВ «Профіт Файненс», не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів, щоб в сукупності із Заявою, свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. Проте зазначено що відповідачем було направлено анкету-заяву на оформлення договору.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, анкета-заява не є договором і не може розцінюватись що всі сторони погодити істотні умови такого договору.

Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у справі № 6-16цс15. безпосередньо пов`язується зі спором щодо права сторін збільшити строк позовної давності, однак остання підлягає застосуванню в межах розгляду даної справи, оскільки визначає умови та порядок укладання між сторонами договору.

По-друге, представник відповідача, зауважує що 20.11.2013 року ПАТ «Дельта Банк» (первинний кредитор) надав кредит ОСОБА_1 в розмірі 6 901,44 грн. згідно заяви №001- 20197-261113.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк позовної давності становить три роки (ст.257 ЦКУ).

Відтак, враховуючи строк дії кредитного договору закінчився 27.01.2020 року, а позовна давність на подання позовної заяви про стягнення заборгованості по даному кредитному договору закінчився 27.01.2023 року.

Відповідно до ст.126 Цивільно-процесуального Кодексу України Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Закінчення строку має наслідком втрату права на вчинення певної процесуальної дії, для якої було встановлено строк.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно, позивач зобов`язаний надати суду докази поважності причин пропуску строків на подачу позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви та додатків до неї даного клопотання не було подано а отже строки не може бути поновлено.

Відповідно ст. 259 ЦК України, Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Звертаю Вашу увагу, що жодних договорів про збільшення тривалості позовної давності, та пункту у первісному договорі про надання кредитних коштів, у якому би йшлось про збільшення терміну позовної давності за кредитним зобов`язанням немає.

Також, прошу зауважити, що ТОВ «Профіт Файненс» не повідомив про заміну сторони, відповідно до договору факторингу. Фактично Клієнт дізнався, що право вимоги перейшло до ТОВ «Профіт Файненс», коли судом було винесено заочне рішення суду.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦКУ).

Відповідно до вимог ст. 527 ЦКУ одним з елементів належного виконання зобов`язання, яке виступає кінцевою ціллю будь-якого зобов`язання, є виконання його належному кредиторові належним боржником. Тому при заміні сторони у зобов`язанні інша сторона повинна певною мірою приймати у цьому участь.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.01.2025 заяву представника відповідача - адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни про перегляд заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.12.2024 по справі №643/12097/24, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, ціна позову 20 609, 12 грн., залишено без руху, надано заявнику строк для усунення недоліків протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання ухвали.

03.02.2025 заявником усунено недоліки заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.02.2025 поновлено відповідачу ОСОБА_1 строк звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.12.2024 по справі №643/12097/24.

Прийнято заяву представника відповідача - адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни про перегляд заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.12.2024 по справі №643/12097/24, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, ціна позову 20 609, 12 грн.

12.02.2025 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» - Ружицького О.А. до суду надійшло заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в якому представник зазначив, що 26.11.2013 ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» надав у кредит Позичальнику в розмірі 6 901,44 грн. (шість тисяч дев`ятсот одна гривня, 44 копійки) згідно заяви № 001-20197-261113.

02.06.2020 між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» був укладений Договір №2253/К про відступлення прав вимог з додатками до нього, відповідно до якого право вимоги до Позичальника за Кредитним договором відступлено ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС». 07.10.2024 у зв`язку з невиконанням Позичальником зобов`язань за Кредитним договором Товариство звернулося до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою про стягнення заборгованості за Кредитним договором. 16.12.2024 Червонозаводським районним судом м. Харкова заочним рішенням по справі № 643/12097/24 задоволено позов Товариства, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 20 609 (двадцять тисяч шістсот дев`ять) грн. 12 коп. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» вважає, що доводи зазначені у Заяві про перегляд не свідчать про необхідність скасування Заочного рішення суду.

Представник позивача зазначає, що представник Відповідача у Заяві про перегляд зазначає, що Позичальник не був обізнаний про наявність судової справи про стягнення заборгованості за Кредитним договором, а також вказує на те, що в період розгляду цивільної справи № 643/12097/24 відповідач перебував за кордоном.

З вказаною вище тезою не можна погодитись з огляду на наступне.

Згідно Ухвали про передачу справи Московським районним судом м. Харкова згідно відповіді № 852571 від 18.10.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру, було встановлено, що зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_1 з 05.01.2022 є: АДРЕСА_1 .

Представник позивача звертає увагу, що в Ухвалі про відкриття провадження було вирішено розгляд справи № 643/12097/24 проводити без виклику сторін. 15.11.2024 на зареєстровану адресу проживання Відповідача - АДРЕСА_1 , судом було направлено рекомендоване поштове відправлення з долученням Ухвали про відкриття провадження та копією Позову. Згідно матеріалів справи № 643/12097/24 зазначене поштове відправлення 06.12.2024 було повернене до суду у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Беручи до уваги вказані вище доводи, судом були здійсненні всі необхідні заходи, щодо належного повідомлення Відповідача про наявність судового провадження з розгляду Позову про стягнення заборгованості за Кредитним договором.

Товариство звертає увагу суду на те, що представник Відповідача у Заяві про перегляд, зазначаючи про необізнаність Позичальника про наявність справи про стягнення заборгованості за Кредитним договором, вводить суд в оману оскільки 18.10.2024 в ході телефонної розмови ОСОБА_1 з представником ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС», Відповідач підтвердив факт отримання Ухвали про передачу справи у мобільному застосунку Порталу Дія, а отже ОСОБА_1 був обізнаний про факт наявності судової справи про стягнення заборгованості за Кредитним договором.

Зазначені доводи, підтверджуються записом телефонної розмови «Виклик@0582)_9814» від 18.10.2024 (далі - Телефонна розмова від 18.10.2024), відповідно до якого 18.10.2024 ОСОБА_1 з телефонного номеру НОМЕР_2 встановив телефонний контакт з представником ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» за контактним номером телефону - НОМЕР_3 .

В ході зазначеної телефонної розмови ОСОБА_1 повідомив про: 00:00 - 00:40 - отримання «судового рішення про стягнення боргу» - Ухвали про передачу справи; 00:56 - 01:03 - особа, яка здійснила виклик підтвердила своє ім`я та по-батькові « ОСОБА_1 »; 01:04 - 02:06 - представник ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» повідомив ОСОБА_1 про укладення Договору відступлення; 02:07 - 02:12 - ОСОБА_1 вказує, що не пам`ятає про підписання Кредитного договору та просить уточнити деталі його укладення; 02:12 - 02:33 - представник ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» повідомляє про дату укладення кредитного договору та зазначає приблизну суму видачі кредитних коштів; 02:34 - 02:37 - ОСОБА_1 запитує про умови врегулювання; 02:38 - 02:52 - представник ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» повідомляє про розмір заборгованості за Кредитним договором та розмір сплаченого судового збору за подачу Позову до суду; 02:52 - 03:08 - ОСОБА_1 повідомляє, що обдумає пропозицію до врегулювання, кінець розмови.

Таким чином, згідно відомостей Телефонної розмови від 18.10.2024, вбачається, що Відповідач був належним чином повідомлений про факт пред`явлення Позову та наявність судового провадження зі стягнення заборгованості за Кредитним договором, оскільки 18.10.2024 ОСОБА_1 у мобільному застосунку Порталу Дія була отримана Ухвала про передачу справи.

Дана позиція також узгоджується з нормами абз. 2,3, ч. 1, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», де вказано, що «Додатковим способом інформування про суд, який розглядає справу, сторони спору та предмет позову, місце, дату і час судового засідання, може бути надання інформації з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, у тому числі з використанням мобільного застосунку Порталу Дія.

Програмними засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, у тому числі мобільного застосунку Порталу Дія, може бути також забезпечено додаткове інформування сторін спору, авторизованих через Єдиний державний веб-портал електронних послуг або через мобільний застосунок Порталу Дія, шляхом відображення в електронній формі судового рішення у справі, виконавчого документа».

Варто зазначити, що згідно правового висновку сформованого у постанові Верховного суду від 04.12.2024 по справі № 509/7127/21 у цивільно-процесуальному законодавстві передбачено подання сторонами відео- та звукозаписів як електронних доказів відповідно до вимог статті 100 ЦПК України. Тому беручи до уваги вказані вище доводи, запис Телефонної розмови від 18.10.2024 є належним та допустимим доказом обізнаності Відповідача про факт наявності судової справи про стягнення заборгованості за Кредитним договором, та дає підстави вважати, що Відповідач отримував усі процесуальні документи по справі № 643/12097/24 у мобільному застосунку Порталу Дія (про що ОСОБА_1 прямо вказує під час Телефонної розмови від 18.10.2024).

Крім того, доводи представника Відповідача про те, що під час судового розгляду справи № 643/12097/24 Позичальник перебував закордоном є безпідставними, оскільки дана позиція не була підтверджена жодними доказами, копія закордонного паспорта Відповідача, про яку згадує його представник у Заяві про перегляд не була надана ні суду, ні Позивачу.

За таких обставин Позивач вважає, що посилання Відповідача та його представника на факт необізнаності щодо наявності судової справи про стягнення заборгованості за Кредитним договором та факт перебування Відповідача закордоном під час її розгляду Червонозаводським районним судом м. Харкова свідчить про бажання останніх ввести суд в оману при вирішенні питання про наявність підстав для скасування Заочного рішення суду.

Зважаючи на факт обізнаності Відповідача про наявність судової справи про стягнення заборгованості за Кредитним договором, беручи до уваги факт надіслання судом Поштового відправлення від 15.11.2024, яке не було вручене Відповідачу, останній не виконав обов`язку з повідомлення суду про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи № 643/12097/24, а тому направлення судом Ухвали про відкриття провадження та копії Позову на останню відому адресу реєстрації ОСОБА_1 (яка була встановлена в Ухвалі про перегляд) є належним повідомленням Відповідача про час та дату судових засідань по справі 643/12097/24.

Таким чином, ухвалюючи Заочне рішення суду, суд першої інстанції виконав усі покладені на нього обов`язки з повідомлення Відповідача про дату, час та місце судового розгляду справи № 643/12097/24.

Варто зазначити, що Відповідач не навів доказів поважності свого неприбуття до судового засідання, в ході якого було ухвалене Заочне рішення суду та не навів доказів поважності неподання відзиву на позов. Позичальник згідно пункту 3.1. цього заперечення, був належним чином повідомлений про дату та час судового розгляд позову.

Відповідачем також не було надано доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи № 643/12097/24.

Тому, з огляду на встановлені обставини, підстави для скасування Заочного рішення суду відсутні.

У Заяві про перегляд представник Відповідача зазначає, що заява №001-20197261113 від 26.11.2013 не є кредитним договором.

З цього приводу Товариство зазначає про наступне.

Положеннями ст. 204 ЦПК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним), такі висновки були сформовані у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.07.2021 року в справі № 759/24061/19.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки підлягають виконанню.

У іншому випадку, кожне необґрунтоване оскарження правочину до суду негативно впливало б на правовідносини, що виникли з указаного правочину, підривало сталість та передбачуваність цивільного обороту та дозволяло б зацікавленим у тому особам ефективно зловживати своїми правами.

Також слід зазначити, що «наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Тобто, недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору. Невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного договору, не є підставою для його визнання недійсним» - даний правовий висновок був сформований у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.06.2020 року в справі № 177/1942/16-ц.

Також заслуговує уваги висновок Верховного суду сформований у постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17, згідно з яким підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг за відсутності домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту не може розцінюватися як частина кредитного договору та не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені за невиконання кредитного договору.

Зазначена правова позиція Верховного суду фактично вказує на те, що заява № 001-20197-261113 від 26.11.2013 (на підставі якої Позичальник отримав кредитні кошти) може вважатись неналежно укладеним кредитним договором лише за умови відсутності у ній відомостей про домовленість сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту.

Представник позивача звертає увагу на те, що долучена до Позову копія заяви № 001-20197-261113 від 26.11.2013 фіксує факт домовленості Банку та Позичальника про суму коштів, які були надані у кредит Відповідачу, розмір процентної ставки за користування кредитним коштами, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості, порядок та строк погашення заборгованості за Кредитним договором.

Також Товариство зауважує, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором ґрунтуються виключно на тих положеннях, які прямо передбачені у заяві № 001-20197-261113 від 26.11.2013, жодних прихованих від Позичальника умов, з якими він не був ознайомлений при підписанні заяви № 001-20197-261113 від 26.11.2013,

Товариство не надає до суду, та не посилається на них як на підстави для задоволення Позову.

У Заяві про перегляд представник Відповідача зазначає, що Позивачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували розмір заборгованості Позичальника за Кредитним договором. Водночас слід зазначити, що ні Відповідач, ні його представник не заперечують факт наявності боргового зобов`язання за Кредитним договором перед Кредитором, а лише піддають сумніву розмір заборгованості.

З цього приводу ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» зазначає, що у постанові Верховного Суду від 19.10.2022 по справі № 501/19/17 (провадження № 61-961св22) сформована правова позиція відповідно до якої, якщо у суду чи сторони по справі виникають сумніви, щодо розміру позовних вимог про стягнення коштів за кредитним зобов`язанням, то суд чи сторона, у якої виникли такі сумніви мають право навести власний розрахунок заборгованості за кредитним договором, недоведеність розміру позовних вимог не є підставою для відмови у задоволені позову.

Також слід зазначити, що у матеріалах справи міститься витяг з Додатку №1 до Договору відступлення (далі - Витяг), відповідно до якого, розмір заборгованості Позичальника за Кредитним договором станом на 02.06.2020 становив 20 266,50 грн. Також зазначаємо, що ані Відповідач, ані його представник не заперечує проти дійсності Договору відступлення та його складової частини - Додатку № 1 до Договору про відступлення, де зафіксовано суму боргу Позичальника за Кредитним договором.

Також представник позивача звертає увагу на те, що згідно висновку Верховного Суду сформованого у постанові від 23.03.2020 по справі № 554/4300/16-ц: «чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. Крім того, відповідач не спростував факт отримання кредиту, тим більше здійснював його часткове погашення, під час розгляду справи не був згоден із заявленим банком розміром заборгованості, проте свого розрахунку не надав». Зазначена правова позиція Верховного Суду фактично вказує на те, що надана Товариством копії Витягу є належним доказом, що підтверджує розмір заборгованості Відповідача перед ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС».

Позичальником не було надано жодних доказів того, що Договір відступлення та Додаток № 1 до нього, які були укладені між Банком та Позивачем, якими закріплено відступлення права вимоги та розмір зобов`язань за Кредитним договором, були б визнані законом або судом, як того вимагає норма ст. 204 ЦК України, недійсними. Тому ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» вважає, що аргументів, які б вказували на те, що розмір заборгованості Позичальника за Кредитним договором є недоведеним - відсутні.

Згідно правового висновку сформованого у постанові Верховного суду від 11.09.2024 по справі № 204/7787/21 «недоведення суми заборгованості не є підстави для відмови у задоволенні позову банку, оскільки заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону. Встановивши факт існування між сторонами не виконаних позичальником кредитних зобов`язань, суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду не має сумніву». Таким чином Товариство зазначає, що сума заборгованості за Кредитним договором, яка була зафіксована у Витягу під час укладення Договору відступлення фактично є належним чином обґрунтованою та сумнівам піддаватися не може.

Тому беручи до уваги той факт, що Відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували позицію Позивача про наявну суму заборгованості за Кредитним договором, доводи заяви про перегляд про необґрунтованість суми заборгованості Відповідача перед Кредитором є недоречними.

Згідно правової позиції сформованої у постанові Верховного Суду від 01.11.2023 по справі №185/6699/15 неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення заборгованості. Правовим наслідком неповідомлення боржника про заміну кредитора в зобов`язанні є надання йому права погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання буде вважатися належним.

Відповідно до правового висновку сформованого у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 по справі 667/11010/14-ц, якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Зважаючи на вищевказане, ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» зазначає, що відсутність доказів направлення ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги за Кредитним договором не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за Кредитним договором.

Крім того, у Заяві про перегляд представник Відповідача зазначає, що строк дії Кредитного договору закінчився 27.01.2020. Відповідно представник Позичальника, відраховуючи від 27.01.2020 трирічний строк, дійшов до висновку, що звернення Кредитора з Позовом від 07.10.2024 було здійснене після спливу строку позовної давності (який, на думку представника Відповідача, сплив 27.01.2023). Товариство не погоджується з вказаним твердженням з огляду на наступне.

Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положення ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257 (загальна позовна давність), 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 на всій території України установлено карантин.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, було відмінено.

Беручи до уваги вищевказане, строк позовної давності за Кредитним договором, який за звичайних умов мав би спливати 27.01.2023, згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положення ЦК України був продовжений до 30.06.2023, що узгоджується із правової позицією сформованою у постанові Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 920/724/21.

Крім того, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положення ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, із 05:30 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався.

Зокрема, Указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 4220-IX від 15.01.2025, строк дії воєнного стану в Україні продовжено 05:30 год 08.02.2025 року на 90 діб.

Таким чином, строк позовної давності за Кредитним договором, на підставі п. 19 Прикінцевих та перехідних положення ЦК України, 24.02.2022 був зупинений на строк дії воєнного стану.

Отже, на підставі викладеного вище, враховуючи те, що останнім днем звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором у межах строку позовної давності було 27.01.2023, беручи до уваги норми п. 12 та п. 19 Прикінцевих та перехідних положення ЦК України, Позивач звернувся до суду із Позовом 07.10.2024 в межах строку позовної давності, який спершу був продовжений до 30.06.2023, перебіг якого потім було зупинено 24.02.2022.

У зв`язку з викладеним, представник позивача просив заяву Зачепіло З.Я. про перегляд заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.12.2024 по справі № 643/12097/24 залишити без задоволення.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про його час та місце повідомлялися своєчасно та належним чином.

Представник відповідача звернулася до суду із клопотанням, в якому просила про розгляд заяви про перегляд заочного рішення за відсутності сторони відповідача, просила заяву задовольнити.

У відповідності до ч. 1ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Тобто, чинним ЦПК не вимагається обов`язкова участь осіб при вирішенні питання про перегляд заочного рішення, а тому суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви про перегляд заочного рішення без участі сторін.

Суд, вивчивши заяву, ознайомившись з доказами, поданими до заяви про перегляд заочного рішення, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.12.2024 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» (, місцезнаходження м. Львів, вул. Богдана Хмельницького, 212, офіс 413, Львівської області, п.і.79037, заборгованість у розмірі 20 609 (двадцять тисяч шістсот дев`ять) грн. 12 коп. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Крім того, суд звертає увагу на те, що приписами ч. 7 ст.285 ЦПК України встановлено, що заявник до заяви про перегляд заочного рішення повинен додати докази, на які він посилається.

Як вже було зазначено судом, у відповідності до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Правовий аналіз наведеної норми закону свідчить про обов`язкову наявність двох чітко визначених законодавством підстав для скасування заочного рішення, якими є:

1) неявка відповідача в судове засідання та (або) не повідомлення про причини неявки, а також не подання відзиву на позовну заяву з поважних причин;

2) докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Лише у своїй сукупності названі обставини спричиняють скасування заочного рішення. Наявність лише однієї з них не приносить відповідачеві позитивного результату, внаслідок чого він зберігає можливість оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

У відповідності до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, наведеною в параграфі 33 рішення у справі «Домбо Бехеєр Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands», заява №14448/88), параграфі 38 рішення у справі «Анкерль проти Швейцарії» («Ankerl v. Switzerland», заява № 17748/91), принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Як наведено в параграфі 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом (див., серед інших рішень та mutatis mutandis, «Кресс проти Франції» («Kress v. France», заява № 39594/98, п. 72); «Кайя проти Австрії» («Kaya v. Austria», заява № 54698/00, п. 28).

Зважаючи на посилання сторони відповідача суд зазначає, що розгляд справи за відсутності учасника справи, який згідно з положеннями національного законодавства вважається повідомленим, не може розцінюватись як порушення принципу рівності сторін.

Згідно ч.1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У своїй заяві про перегляд заочного рішення заявник повинен зазначити такі обставини та такі докази на їх підтвердження, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд прийшов би до іншого висновку та ухвалив би принципово інше рішення. Таких доказів відповідач та його представник при розгляді заяви про перегляд заочного рішення суду не надали.

Із заяви відповідача не вбачається одночасна наявність обставин, визначених ч.1ст.288 ЦПК України, які є підставами для скасування заочного рішення суду.

У заяві про перегляд заочного рішення відсутні посилання на будь-які докази, в розумінні ст. 76 ЦПК України, які мали б істотне значення для правильного вирішення спору та спростовували б висновки суду наведені в заочному рішенні від 16.12.2024, щодо позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС».

Згідно з параграфом 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Христов проти України» («Khristov v. Ukraine», заява № 24465/04), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» («Brumarescu v. Romania», заява №28342/95, п. 61).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу «res judicata», тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» («Ryabykh v. Russia», заява №52854/99, п. 52). Отже, у справі, що розглядається, Суд має визначити, чи органи влади здійснювали свої повноваження порушити та провести екстраординарну процедуру перегляду судової постанови таким чином, щоб забезпечити, наскільки це можливо, справедливу рівновагу між інтересами відповідної особи та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства (див., mutatis mutandis, справи «Нікітін проти Росії» («Nikitin v. Russia», заява №50178/99, п. 57), та «Савінський проти України» («Savinskiy v. Ukraine», заява №6965/02, п. 23).

Суд звертає увагу, що заявником не надано доказів, які могли б істотно вплинути на вирішення спору, і які не були надані суду з причини відсутності сторони в судовому засіданні.

Так в заяві від 20.12.2024 представник відповідача, не погоджуючись з заочним рішенням суду зазначає, що позивач звертаючись до суду не надав належних доказів та правдивих розрахунків заборгованості. При цьому в заперечення такого не надають будь яких розрахунків.

Також звертає увагу, що анкета - заява не є договором і не може оцінюватись, що всі умови договору погоджені сторонами. Проте представник відповідача не наводить жодних обґрунтувань або доказів про факт оспорювання такого договору чи окремих його умов, визнання його недійсним, посилання на не отримання кредитних коштів позичальником.

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Крім того, суд вважає обґрунтованими пояснення сторони позивача щодо відсутності підстав для застосування положень позовної давності, та вважає посилання представника відповідача на пропущення строку позовної давності такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, строк позовної давності за Кредитним договором, на підставі п. 19 Прикінцевих та перехідних положення ЦК України, 24.02.2022 був зупинений на строк дії воєнного стану.

Отже, на підставі викладеного вище, враховуючи те, що останнім днем звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором у межах строку позовної давності було 27.01.2023, беручи до уваги норми п. 12 та п. 19 Прикінцевих та перехідних положення ЦК України, Позивач звернувся до суду із позовом 07.10.2024 в межах строку позовної давності.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність причин неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, тобто, за змістом вказаних положень чинного законодавства, скасування заочного рішення суду можливе за двох умов, однією з яких є поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути єдиною підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення суду відсутні, оскільки відповідачем не надано доказів, які спростовують докази надані позивачем при прийнятті заочного рішення.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що підстави для скасування заочного рішення відсутні.

Керуючись ст. ст.258-260,285,287-289,353,355 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача - адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни про перегляд заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.12.2024 по справі №643/12097/24, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» до ОСОБА_1 про стягнення коштів - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В. Барабанова