Справа № 452/423/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"24" лютого 2025 р. м. Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого судді Галина В.П.,
секретар судового засідання Задорожна В.Б.,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права на земельну частку (пай), -
ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що згідно проекту роздержавлення і приватизації земель Аграрно-акціонерного господарства «Колос» с.Лютовиська Лютовської сільської ради (на сьогодні Бісковицької ОТГ) розпаювання земель колективної власності відбувалось в 1994 році. Розмір середньої земельної частки (паю) по ААГ «Колос» Лютовиської сільської ради складає 1,65 умовних кадастрових гектарів. Позивач не був включений в списки, як особа, що має право на середню земельну частку (пай). Вважає, що має право на земельну частку (пай) розміро 1,65 в ум.кад.га.
Позивач зазначає, що народився він ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1 липня 1994 року вступив в члени колгоспу тодішнього «Росія» і працював в ньому у періоди: з 01.07.1994 р. по 01.09.1994 року, з 01.07.1995 р. по 01.09.1995 року, з 01.01.2000 р. по 31.01.2001 року.
06.02.1992 р. згідно рішення зборів уповноважених на базі колгоспу «Росія» створено ААГ «Колос».
Відомостями про кількість вироблених трудоднів і довідкою про заробітну плату, що видані на підставі книг обліку розрахунків по оплаті праці за 1994-1996р. підтверджується, що кількість вироблених трудоднів в 1994 56дні, в 1995 30днів, в 2000 298, в 2001 р.р. 24 дні та відповідно нарахована заробітна плата за липень серпень 1994 року, 1995 років.
Із архівної довідки Львівського національного університету природокористування від 07.05.2024 р. №01-25-13-388 відомо, що позивач з 01.09.1995 р. (наказ №133/3 від 31.07.1995 року до 07.07.2000 р. (наказ №239/3 від 06.07.2000р.) навчався та йому видано диплом спеціаліста НОМЕР_1 від 07.07.2000р. №624/00.
На навчання у Львівський державний сільськогосподарський інститут позивач був скерований Головним управлінням сільськогосподарського господарства і продовольства як працівник аграрно-акціонерного господарства «Колос» с.Лютовисько Старосамбірського району і після закінчення навчання він працював у ААГ «Колос» в період з 2000-2001 року, що вбачається з направлення від 01.06.1995 року №1901/64.
Із листа Бісковицької сільської ради від 10.10.2024 р. №749/02-08 відомо, що по колишній Лютовиській сільській раді під час розпаювання було залишено 15% резервного фонду, розмір середньої земельної частки (паю) по колишній Лютовиській сільській раді становить 1,65 в ум.кад.га.
Оскільки, на час розпаювання земель і формування списків осіб, які мають право на земельні частку (пай) по Лютовиській сільській раді позивач був членом КСП ААГ «Колос» і саме ААГ «Колос» направлений на навчання, то відповідно до вище зазначених норм права, вважає, що має право на земельну частку (пай) розміром 1,65 умовних кадастрових гектарів на території с.Лютовиська Бісковицької сільської ради, яка підлягає захисту в судовому порядку.
Враховуючи викладене та подані документи просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 1,65 умовних кадастрових гектарів на території с.Лютовиська Бісковицької ради Самбірського району Львівської області із земель запасу чи резервного фонду.
У підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву, в якій просив вказану справу розглянути і вирішити у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.
Представник відповідача Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області у підготовче засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу без присутності представника, проти позову не заперечує.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно зі ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
Згідно проекту роздержавлення і приватизації земель Аграрно-акціонерного господарства «Колос» с.Лютовиська Лютовської сільської ради (на сьогодні Бісковицької ОТГ) розпаювання земель колективної власності відбувалось в 1994 році. Розмір середньої земельної частки (паю) по ААГ «Колос» Лютовиської сільської ради складає 1,65 умовних кадастрових гектарів. Я, ОСОБА_1 , не був включений в списки, як особа, що має право на середню земельну частку (пай). На час складання проекту роздержавлення та приватизації земель ААГ «Колос» землі резервного фонду становили 30,8га., що вбачається з інформації відділу №4 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 29.08.2024 року.
13.03.1992 року Верховною Радою України прийнято постанову «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі», а 07.07.1992 року постанову «Про державну програму приватизації майна державних підприємств». Зазначеними документами постановлено наступне: до 15 травня 1992 року визначити перелік сільськогосподарських підприємств та організацій, землі яких підлягають передачі в колективну і приватну власність у 1992 році. Перелік господарств, землі яких передбачається передавати у власність у наступні роки, визначати не пізніш як за один місяць до початку наступного року; місцевим Радам народних депутатів забезпечити передачу землі громадянам України в порядку і розмірах, встановлених статтями 52, 56, 57, 67 Земельного кодексу України, починаючи з 15 травня 1992 року; встановити, що роздержавлення і приватизація земель сільськогосподарських підприємств і організацій, провадяться починаючи з 15 травня 1992 року відповідно до проектів, які розробляються керівництвом (адміністрацією) цих підприємств та організацій за участю експертів і державних землевпорядних організацій, схвалюються трудовими колективами і затверджуються за поданням сільської (селищної) Ради районною (міською) Радою народних депутатів; Кабінету Міністрів України до 15 травня 1992 року розробити і затвердити рекомендації по складанню цих проектів.
Крім того, комісією Верховної Ради України з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів та соціального розвитку села 15.05.1992р. розроблені Рекомендації по складанню проектів роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарських підприємств і організацій, що затверджені Державним комітетом України по земельних ресурсах, Міністерством сільського господарства і продовольства України, Міністерством у справах роздержавлення власності і демонополізації виробництва України.
Згідно п. 2.3 даних рекомендацій, з метою обчислення розміру середньої земельної частки сільською, селищною, міською радами народних депутатів складаються та затверджуються списки:
- осіб, які працюють у колективних сільськогосподарських підприємствах, підсобних сільських господарствах, селянських (фермерських) господарствах, інших сільськогосподарських підприємствах, установах, організаціях, а також пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості;
- осіб, зайнятих у соціальній сфері села, до яких належать працівники освіти, охорони здоров`я, культури, побутового обслуговування населення, зв`язку, торгівлі та громадського харчування, правоохоронних органів, Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів, а також пенсіонерів з числа цих осіб, що проживають у цій місцевості.
На реалізацію права громадян на землю Львівською обласною радою була прийнята ухвала №277 від 01.02.1993 року, якою затверджена Програма приватизації майна і землі в агропромисловому комплексі Львівської області, а 08.12.1993 року ухвалою №351 Львівська обласна рада затвердила положення і статути до згаданої Програми приватизації. Даною програмою зобов`язано сільські, селищні міські і районні ради скласти список об`єктів агропромислового комплексу, майна і земля яких підлягає приватизації, завершити складання списків громадян, які мають право на одержання у власність земельної ділянки у межах середньої земельної частки та створити комісії з питань приватизації; встановлено що дана програмам є обов`язковою до виконання місцевими органами влади і управління, власниками майна і землі та землекористувачами незалежно від форм власності та відомчої належності. Так, п.7.6 Програми передбачає, що сільською, селищною, міською радами народних депутатів складаються та затверджуються списки:
- осіб, які працюють у колективних сільськогосподарських підприємствах, підсобних сільських господарствах, селянських (фермерських) господарствах, інших сільськогосподарських підприємствах, установах, організаціях, а також пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві та проживають у сільській місцевості і мають право на майновий пай і середню земельну частку;
- осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі (працівники освіти, охорони здоров`я, культури, побутового обслуговування населення, зв`язку, торгівлі та громадського харчування, правоохоронних органів, Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів), а також пенсіонерів з числа цих осіб, що проживають у даній місцевості, які мають право на земельну частку.
Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ Президента України № 720/95) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право громадян як співвласників колективної власності на землю набувається з дня видачі підприємству в установленому порядку державного акта на право колективної власності на землю. Членами КСП були такі особи: постійні працівники члени КСП; пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами, незалежно від місця їхнього проживання; військовослужбовці строкової служби, якщо вони не вийшли з КСП; особи, направлені на навчання, якщо вони залишилися членами КСП; жінки, які перебували у відпустці через вагітність та пологи або у відпустці для догляду за дитиною віком до 3 років; члени КСП, що обіймали виборні посади в органах державної влади або місцевого самоврядування, якщо збереження за ними членства було передбачено в статуті КСП.
У статті 6 Земельного Кодексу України 1990 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.) визначено, що загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі.
Статтею 5 Земельного кодексу України 1990 року було встановлено, що сільські і селищні Ради народних депутатів створюють на своїй території резервний фонд земель за погодженням місця розташування з землекористувачем у розмірі до 15 процентів площі усіх сільськогосподарських угідь, включаючи угіддя в межах відповідних населених пунктів. Частина земель резервного фонду, яка на час введення в дію цього Кодексу належала господарствам, залишається за ними на умовах постійного користування. Резервний фонд земель перебуває у державній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 року «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)», у разі виявлення після розробки проекту факту невключення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада може прийняти рішення про: внесення змін до проекту розробником документації із землеустрою з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю).
Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004 року вказав, що невнесення особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, до списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю), не може позбавити цю особу права на земельну частку.
Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
Згідно із ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
За даними долучених до позову документів відомо, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .
1 липня 1994 року позивач вступив в члени колгоспу тодішнього «Росія» і працював в ньому в періоди: з 01.07.1994 р. по 01.09.1994 року, з 01.07.1995 р. по 01.09.1995 року, з 01.01.2000 р. по 31.01.2001 року, що підтверджується довідкою, виданою приватною агрофірмою «Букова» на підставі книг обліку розрахунків по оплаті праці за 1994-1995р.р, 2000-2001 р.р. та книг обліку трудового стажу (а.с. 8).
Згідно довідки, виданої ПАФ «Буково» відомо про те, що 06.02.1992 р. згідно рішення зборів уповноважених на базі колгоспу «Росія» створено ААГ «Колос» (протокол №1 від 06.02.1992 р., ААГ «Колос» реформовано у створено ПАФ «Буково» протокол №1 від 08.02.1998 р.р.) (а.с. 12).
Відомостями про кількість вироблених трудоднів і довідкою про заробітну плату, що видані на підставі книг обліку розрахунків по оплаті праці за 1994-1996р. підтверджується, що кількість вироблених трудоднів в 1994 56дні, в 1995 30днів, в 2000 298, в 2001 р.р. 24 дні та відповідно нарахована заробітна плата за липень серпень 1994 року, 1995 років (а.с. 10).
Із архівної довідки Львівського національного університету природокористування від 07.05.2024 р. №01-25-13-388 відомо, що позивач із 01.09.1995 р. (наказ №133/3 від 31.07.1995 року до 07.07.2000 р. (наказ №239/3 від 06.07.2000р.) навчався та мені видано диплом спеціаліста НОМЕР_1 від 07.07.2000р. №624/00 (а.с. 14).
На навчання у Львівський державний сільськогосподарський інститут позивач був скерований Головним управлінням сільськогосподарського господарства і продовольства як працівник аграрно-акціонерного господарства «Колос» с.Лютовисько Старосамбірського району і після закінчення навчання я працював в ААГ «Колос» в період з 2000-2001 року, що вбачається з направлення від 01.06.1995 року №1901/64.
Згідно листа Бісковицької сільської ради від 10.10.2024 р. №749/02-08 відомо, що по колишній Лютовиській сільській раді під час розпаювання було залишено 15% резервного фонду, розмір середньої земельної частки (паю) по колишній Лютовиській сільській раді становить 1,65 в ум.кад.га.
Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ від 16.04.2004 року №7 із змінами від 19.03.2010 року №2, суд визнає відповідно до частини третьої статті 1 Закону України від 05.06.2003 року №899-ІУ Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) право на земельну частку (пай), якщо районною (міською) державною адміністрацією безпідставно відмовлено у видачі документа, що посвідчує право на земельну частку (пай).
Оскільки, на час розпаювання земель і формування списків осіб, які мають право на земельні частку (пай) по Лютовиській сільській раді позивач був членом КСП ААГ «Колос» і саме ААГ «Колос» направлений на навчання, то відповідно до вище зазначених норм права, має право на земельну частку (пай) розміром 1,65 умовних кадастрових гектарів на території с.Лютовиська Бісковицької сільської ради, яка підлягає захисту в судовому порядку.
Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України №60-р від 31.01.2018 року, з 01.02.2018 року розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності передані у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад.
Беручи до уваги наведене в сукупності, суд доходить висновку, що позов, поданий позивачем обґрунтований та підлягає до задоволення, оскільки підтверджується документами, долученими до справи.
Керуючись ст. ст. 200, 206, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право на земельну частку (пай) розміром 1,65 умовних кадастрових гектарів на території с.Лютовиська Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області із земель запасу чи резервного фонду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: Бісковицька сільська рада Самбірського району Львівської області, адреса для листування с. Бісковичі, вул. Я.Мудрого, 3, Самбірський район Львівська область, поштовий індекс 81457, .

Повне судове рішення буде складено 06.03.2025 року.

Суддя