Справа № 471/1429/24
Провадження №2/471/91/25
Номер рядка звіту 61
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року

Братський районний суд Миколаївської області

в складі:

головуючого судді Гукової І.Б.,

за участю секретаря Прокопчук Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому провадженні в залі суду с-ще Братське цивільну справу № 471/1429/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про встановлення факту родинних зв`язків та визнання права на земельну часту (пай) в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про встановлення факту родинних зв`язків та визнання права на земельну часту (пай) в порядку спадкування.

Свої позовні вимоги мотивує ти що, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новокостянтинівка Братського району Миколаївської області померла його двоюрідна баба - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після її смерті відкрилася спадщина, яка крім іншого складається з права на земельну частку(пай) розміром 6,87 в умовних кадастрових гектарах, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель КСП ім. Мічуріна в межах Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області, на яку позивач має право, як спадкоємець, згідно рішення Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області від 07 вересня 2000 року №2 Про виділення в приватну власність земельних ділянок в розмірі земельного паю колишнім членам КСПТ ім. Мічуріна для передачі її спадкоємцям. Позивач є спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом останньої. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має, а тому відповідачем в цьому випадку є територіальна громада в особі Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області. Звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини, дізнався, що не має можливості цього зробити, оскільки не має документів підтверджуючих родинні відносини з померлою, а також належних документів підтверджуючих право померлої на майно сертифікат на право на земельну частку(пай), а рішення сільської ради не є правовстановлюючим документом на майно, а лише підставою для видачі такого. Крім цього перепоною для отримання свідоцтва про право на спадщину є відсутність документів на підтвердження родинних відносин з померлою ОСОБА_2 .

Під час судового засідання 19.02.2025 року представник позивача підтримала позовні з підстав, викладених у позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву до суду про розгляд справи без участі представника та вирішення питання залишити на розсуд суду.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Новокостянтинівка Братського району Миколаївської області померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка крім іншого складається з права на земельну частку (пай) розміром 6,87 в умовних кадастрових гектарах, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель КСП ім.Мічуріна в межах Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області.

Рішенням Новокостянтинівської сільської ради Братського району Миколаївської області від 07 вересня 2000 року №2 Про виділення в приватну власність земельних ділянок в розмірі земельного паю колишнім членам КСПТ ім.Мічуріна для передачі її спадкоємцям було виділено із земель резервного фонду згідно поданого списку колишнім членам КСПТ ім.. Мічуріна земельну ділянку….громадянам, які підтвердять своє право на власність земельної частки (паю). Прізвище ОСОБА_2 вказано у списку, додатку до рішення.

Під час судового засідання 19.02.2025 року було допитано свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 котрі підтвердили, що ОСОБА_2 є тіткою ОСОБА_1 , він та спадкодавець підтримували родинні відносини, донька ОСОБА_2 померла, а син проживає в Архангельську спадщину не приймав.

Після смерті ОСОБА_5 спадкова справа не заводилася.

З матеріалів справи вбачається, що встановлення факту родинних відносин у позасудовому порядку на час розгляду справи є неможливим.

Відповідно до ч.І п.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України - у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (суд ураховує роз`яснення Верховного Суду «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»: "суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину").

Виникнення особистих, майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, які підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

При вирішенні питання про встановлення факту родинних відносин, суд виходить з фактичних, встановлених в судовому засіданні обставин. Суд враховує, що законодавчо питання врегульовано положеннями Цивільного кодексу України щодо сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для підтвердження такого факту. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 є двоюрідним онуком ОСОБА_2 . Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, які б прийняли спадщину не має.

Відповідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року, а тому при вирішенні даної справи необхідно керуватися нормами Цивільного кодексу в редакції 1963 року.

Як вбачається з узагальнень судової практики Верховного суду України «Практика розгляду судами земельних спорів» від 01.09.2003, право на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення члена КСП до списків, доданих до держаного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є.

До вручення КСП державного акта на право колективної власності за землю, власником землі була держава, а після передачі його КСП ( у колективну власність) земля стала належати на праві спільної часткової власності тим особам, які працювали на ній і були членами цього КСП, та працівниками інших сільськогосподарських утворень.

Кожен з них став власником ще не визначеної за розміром частки землі. Всі працівники колишніх господарств ( колгоспів, радгоспів, інших утворень), у т.ч. й пенсіонери, які залишились членами нових підприємств, та член підприємств, які були живими на дату отримання державного акта про передачу землі у колективну власність КСП, починаючи із зазначеної дати, стали її власниками у рівних частках.

Також, відповідно до п.24 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельку частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай)здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Як вбачається з наданих суду доказів, ОСОБА_2 була включена до списку громадян-членів КСП ім. Мічуріна.

Рішенням №2 від 07.09.2000 сесія сільської ради вирішила виділити із земель резервного фонду згідно поданого списку колишнім членам КСП ім. Мічуріна земельну ділянку загально площею 322,07 га для передачі її спадкоємцям у приватну власність в розмірі земельної частки /паю при умові підтвердження їх права власності на земельну частку/пай в нотаріальному чи судовому порядку згідно ст. 271 цивільного процесуального Кодексу України.

Зазначене беззаперечно свідчить про наявність у ОСОБА_2 права на земельну частку (пай), яке вона набув за життя і входить до складу спадщини після її смерті.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. П.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР було передбачено, що вважається таким, що прийняв спадщину спадкоємець, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадщиною.

ОСОБА_1 є спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 та є таким, що прийняв спадщину.

Позивач ОСОБА_1 не має можливості оформити спадщину, оскільки не має документів підтверджуючих родинні відносини з померлою ОСОБА_2 , а також належних документів підтверджуючих право померлої на майно сертифікат на право на земельну частку(пай), а рішення сільської ради не є правовстановлюючим документом на майно, а лише підставою для видачі такого.

Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 цього Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частина 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог позивача.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про встановлення факту родинних зв`язків та визнання права на земельну часту (пай) в порядку спадкування задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється двоюрідним онуком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку(пай) розміром 6,87 в умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Братської селищної ради Вознесенського району (до зміни адміністративно-територіального поділу України- Новокостянтинівської сільської ради Братського району) Миколаївської області, в порядку спадкування після смерті двоюрідної баби ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Братська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області, , адреса: вул. Миру,131, с-ще Братське, Вознесенського району, Миколаївської області.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду в порядку, передбаченому ст.. 354 ЦПК України.

Суддя Гукова І.Б.