Справа № 627/245/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про забезпечення позову

"11" березня 2025 р. с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі

головуючої Вовк Л.В.,

з участю секретаря судового засідання Тішакіної Л.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на частку нерухомого майна,

у с т а н о в и в :

Суть питання, що вирішується ухвалою.

03.03.2024 до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить в порядку поділу спільного майна подружжя , визнати за нею право власності на частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Одночасно з позовом ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що заявниця з 18.11.2000 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який рішенням суду від 28.02.2023 розірвано. За час перебування у шлюбі подружжя придбало житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , який зареєстровано 27.04.2006 зареєстровано за відповідач в Краснокутському БТІ Харківської області . Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову на теперішній час у вигляді арешту майна на житловий будинок з господарськими будівлями , зареєстрованого за відповідачем (що є предметом позову та відповідно предметом поділу між сторонами цієї справи) , може призвести до унеможливлення виконання рішення суду про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ його в судовому порядку, в зв`язку з чим просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позову, підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів (Постанова Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», надалі-Постанова).

Заходи забезпечення позову визначаються, виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини справи.

Відповідно до п. 4 Постанови суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 04 травня 2023 року по справі №916/3710/22 наголошував на тому, що, зважаючи на практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Відповідні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 19 квітня 2019 року у справі № 554/1893/17, від 26 квітня 2019 року у справі № 308/3824/16-ц, від 13 січня 2020 року у справі№922/2163/17, від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Відповідно до частин 1, 2 статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 посилалася на те, що існує спір щодо поділу набутого за час перебування у шлюбі майна, право власності на яке зареєстроване за відповідачем. Вказувала, що відповідач може його відчужити, що свідчить про необхідність забезпечення заявленого нею позову.

Отже, між сторонами виник майновий спір щодо поділу майна подружжя.

Позовна заява містить вимогу про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, яка засвоєю специфікою може бути розглянута, а спір вирішений, виключно за наявності у сторін майна, яке підлягає поділу. Тому незабезпечення позову може призвести до відчуження спірного майна, а його відсутність на час розгляду справи до відмови у задоволенні позову саме із вказаних підстав, що позбавляє особу, яка звернулась до суду з такими позовом, ефективного захисту свого права.

Аналогічний висновок викладено в ухвалі Верховного Суду від 29 листопада 2019 року у справі № 695/319/19, провадження № 61-11000ск19.

Метою забезпечення позову у даному разі є вжиття судом заходів щодо охорони інтересів заявниці від можливих недобросовісних дій щодо відчуження набутого за час перебування у шлюбі майна, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на її користь. Спосіб забезпечення шляхом заборони відчуження спірного майна є адекватним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05квітня 2021 року у справі № 351/1671/20, провадження № 61-783св21.

Суд заначає , що адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Такі заходи мають на меті, зокрема, запобігти невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, а відтак - утрудненню чи неможливості виконання цього рішення.

Крім того, суд наголошує, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача. Таке тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Викладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14 лютого 2022 року в справі № 367/3628/21 (провадження № 61-14886св21).

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі №910/12404/21.

Згідно відповіді №1188238 від 11.03.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , ОСОБА_2 є власником житлого будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

Виходячи із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає можливим вжити заходи забезпечення позову відносно нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями, загальною площею 78,20 кв.м. , по АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження до вирішення даного спору по суті, вартість якого 861 328,00 грн. (згідно довідки РКП « Краснокутське БТІ» про інвентарізаційну вартість житлового будинку з господарськими будівлями від 19.02.2025 ), є співмірною із ціною позову.

Такий спосіб забезпечення є достатнім.

Накладення арешту на нерухоме майно може мати наслідком обмеження відповідача у праві користування спірним майном, що не є обгрунтованим, тому в частині накладення арешту , заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Таким чином, заходи забезпечення позову у вигляді заборони відчуження та проведення будь-яких реєстраційних дій щодо нерухомого майна , яке належить відповідачу відповідає предмету позову, є пропорційним та збалансованим способом забезпечення, який не накладає на відповідача надмірного процесуального тягаря. Крім того, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову частково , оскільки невжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти.

На підставі викладеного, керуючись ст.149, 150, 259, 260, 354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково .

Вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на частку нерухомого майна, шляхом заборони ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 ) вчиняти будь-які дії щодо розпорядження та відчуження житлового будинку з господарськими будівлями, загальною площею 78,20 кв.м. , по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 21746446.

В іншій частині відмовити.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. В. Вовк