Справа № 727/4500/24
Провадження № 2/727/13/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

04 березня 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючої судді - Бойко М.Є.,

за участю секретаря судового засідання - Васківчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Соник Василь Васильович, до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство "Страхова група ТАС" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року представник позивачки - адвокат Соник В.В. звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивачки заподіяну 02.02.2024 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі 417 990, 00 грн., моральну шкоду в розмірі 100 000, 00 грн., витрати на правову допомогу, витрати на проведення експертизи, а також сплачений при подачі позову до суду судовий збір. В обґрунтування таких вимог посилається на те, що постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.04.2024 року по справі N?727/1405/24 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що спричинило пошкодження транспортного засобу позивачки, внаслідок чого їй було завдано матеріальної шкоди на суму 574 740 гривень. Отже, оскільки 19.04.2024 року Приватним Акціонерним Товариством «Страхова група ТАС» Петро А.В. з цієї суми виплачено 156 750 грн., відповідач повинен відшкодувати їй 422 490 грн. Крім того, в результаті вчинення протиправних винних дій ОСОБА_2 , які є суттєво психотравмуючими, позивачці заподіяно моральну шкоду, оцінену нею в розмірі 100 000 грн., у вигляді душевних страждань, порушеннях фізичної та психоемоційної сфер існування особистості, що до теперішнього часу перешкоджає її активній та повноцінній життєдіяльності, призвело до появи негативних психологічних переживань.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.05.2024 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

08 липня 2024 року судом ухвалено заочне рішення про повне задоволення позовних вимог.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 вересня 2024 року скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 липня 2024 року та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 листопада 2024 року у даній справі призначено додаткову судову авто-товарознавчу експертизу.

23.12.2024 року до суду надійшов висновок експерта №98/24 за результатами проведення додаткової судової транспортно-товарознавчої експертизи.

04.03.2025 року представник ОСОБА_2 - адвокат Гонцарюк Є.Л. подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1 відповідачем частково визнаються, з урахуванням їх зменшення на суму ринкової вартості у пошкодженому стані автомобіля MERSEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після ДТП 02.02.2024р., в цінах на дату ДТП, що становить 249 242,72 ( двісті сорок дев`ять тисяч двісті сорок дві грн. 72 коп.). Позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди також просить задовольнити частково, в розмірі 1 000 гривень, а в позовні вимоги у частині витрат на правничу допомогу - в розмірі 10 000 гривень. Крім того, адвокат просить стягнути з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 судові витрати останнього, пов`язані із розглядом справи, та витрати на правничу допомогу, які дорівнюють 28 600 гривень, проте зазначив, що докази на підтвердження цих витрат відповідачем будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення.

Одночасно, у вищезазначеній заяві адвокат Гонцарюк Є.Л. зазначив про неможливість визнання вимог позову обґрунтованими, враховуючи залишення пошкодженого у ДТП транспортного засобу у власності та вільному розпорядженні позивачки тоді, як остання повинна була їх передати відповідачу, щоб набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП.

У судове засідання 04.03.2025 року позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Соник В.В. не з`явилися, останній надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність та у відсутність позивачки, в якій також вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Гонцарюк Є.Л. у судове засідання 04.03.2025 року не з`явилися, проте, адвокат Гонцарюк Є.Л. також подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник третьої особи - Приватного акціонерного товариства "Страхова група ТАС", будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, також в судові засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.04.2024 року по справі N?727/1405/24, яка набрала законної сили 19.04.2024 ( а.с.11-13), ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, відповідно до цієї постанови ОСОБА_2 02.02.2024 року, о 16 год. 35 хв., керуючи транспортним засобом «Mercedes Vito 110», номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Південно-Кільцева, 21-Б, у м. Чернівці, порушивши вимоги п. п. 12.1, 2.3 (б) Правил дорожного руху, не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху та при виникненні перешкод в русі не вжив всіх заходів щодо безпеки, внаслідок чого допустив зіткнення з припаркованими автомобілями: «Mercedes Benz» ML 300 державний номерний знак НОМЕР_3 ; «Audi A 5» державний номерний знак НОМЕР_4 та «Hyundai Santafe» державний номерний знак НОМЕР_5 , у результаті якого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.11).

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За таких обставин, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 лютого 2024 року, а також вина у ній ОСОБА_4 встановлена судовим рішенням, а тому в силу приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

Позивачка ОСОБА_1 , є власником автомобілю MERSEDES-BENZ ML 300 CDI, д.н.з НОМЕР_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію цього транспортного засобу (а.с.14).

Відповідно до висновку експерта Юзви С.Г. №14/24 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи за договором з ОСОБА_1 від 21.02.2024 року ринкова вартість досліджуваного автомобіля MERSEDES-BENZ ML 300 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_3 станом на 02.02.2024 року до моменту його пошкодження в ДТП становила 574 740 грн., вартість його відновлювального ремонту внаслідок пошкодження у ДТП 02.02.2024 року становить 852 087, 08 грн без ПДВ. Вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику автомобіля MERSEDES-BENZ ML 300 CDI, 2011 року виготовлення, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , д.н.з НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження у ДТП 02.02.2024 року становить 574 740, 00 грн. ( а.с.16)

Як вбачається з поліса №АТ / 4034563 АТ "СГ "ТАС" транспортний засіб MERSEDES-BENZ ML 300 CDI, 2011 року виготовлення, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , д.н.з НОМЕР_3 був застрахований до 27.06.2024 року, страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000, 00 грн., розмір франшизи - 3 200, 00 грн.( а.с.47)

19.04.2024 року страховою компанією - Приватним Акціонерним Товариством «Страхова група ТАС» ОСОБА_1 виплачена страхова сума в розмірі 156 750 гривень внаслідок пошкодження її транспортного засобу - MERSEDES-BENZ ML 300 CDI, д.н.з НОМЕР_3 у ДТП 02.02.2024 року (а.с.48).

Відповідно до висновку експерта №98/24 від 19.12.2024 року ринкова вартість у пошкодженому стані автомобіля Mercedes-Benz ML 300 CDi, 2011 року виготовлення, ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , після його пошкодження у ДТП, яка мала місце 02.02.2024 р., в цінах на дату ДТП становить 249 242,72 ( двісті сорок дев?ять тисяч двісті сорок дві грн. 72 коп.). Визначити вартість технічно справних деталей, вузлів та агрегатів автомобіля марки Mercedes-Benz ML 300 CDi, 2011 року виготовлення, ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , після його пошкодження у ДТП, яка мала місце 02.02.2024 р., в цінах на дату ДТП неможливо. ( а.с.124-125)

Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22 ЦК України). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини 2 статті 22 ЦК України).

Стаття 1187 ЦК України регулює питання завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно із частиною першою цієї статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (згідно із пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини 1 та 2 статті 1166 ЦК України).

За змістом вказаної норми, за загальним правилом шкода підлягає відшкодуванню: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (згідно із абзацом першим пункту 20.1 статті 20 Закону).

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону).

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.1 статті 30 Закону).

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону).

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина 1 статті 1194 ЦК України).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, якщо згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

Отже, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених зазначеним Законом випадках - Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за вказаним Законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Разом з тим, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу, яка передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

При визначенні розміру збитку у даній справі суд враховує , що визначена експертом вартість відновлювального ремонту (852 087, 08 грн) перевищує ринкову вартість автомобіля, тому вартість матеріального збитку прийнята у розмірі ринкової вартості автомобіля MERSEDES-BENZ ML 300 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_3 на момент пошкодження у результаті ДТП ( 02 лютого 2024 року) та становить 574 740, 00 грн.

Якщо вартість відновлювального ремонту транспортного засобу перевищує його ринкову вартість, з точки зору такої загальної засади цивільного судочинства як розумність (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України) це означає економічну необґрунтованість його ремонту, а відтак, наділяє статусом «фізично знищеного транспортного засобу». Поняття «фізично знищений транспортний засіб» включає в себе як ситуацію, коли його ремонт є технічно неможливим, так і ситуацію, коли це є економічно необґрунтованим.

Таке тлумачення надано у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 559/1253/19, провадження № 61-7141 св 22.

В постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 753/11069/16-ц зазначено, що задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди в повному обсязі, виходячи з вартості автомобіля до ДТП, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу, і одночасне залишення у власності позивача цього автомобіля, не можна визнати обґрунтованим.

Отже, оскільки вартість відновлювального ремонту належного ОСОБА_1 автомобіля (852 087, 08 грн) перевищує його ринкову вартість на момент ДТП (574 740, 00 грн. ), позивачка відповідно до частини 2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право на відшкодування різниці між вартістю цього автомобіля до та після дорожньо-транспортної пригоди, а не повної вартості автомобіля на час дорожньо-транспортної пригоди, за вирахуванням вже сплаченого страхового відшкодування, а також, у разі їх наявності, на відшкодування витрат на евакуацію і дефектовку транспортного засобу, які вона зробила для відновлення свого порушеного права, а отже, які є реальними збитками в розумінні ст. 22 ЦК України.

З урахуванням визначеної висновками експертів №14/24 від 21 лютого 2024 року та №98/24 від 19 грудня 2024 року ринкової вартості автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди -574 740, 00 грн. та його вартості після пошкодження - 249 242,72 грн, різниця між вартістю належного позивачці автомобіля до та після дорожньо-транспортної пригоди становить 325 497,28 грн ( 574 740 249 242,72).

Враховуючи, щостраховою компанією - Приватним Акціонерним Товариством «Страхова група ТАС» виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування в ромірі 156 750 грн., недоплачена сума в розмірі 168 747,28 грн. підлягає стягненню на її користь з винної у ДТП особи - відповідача як різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

При цьому підлягають відхиленню доводи сторони відповідача про те, що позивачка не передала залишків транспортного засобу відповідачу, а тому її позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки питання про передачу автомобілю (його залишків після ДТП) повинно бути вирішено у випадку, якщо позивачу компенсується повна вартість автомобілю (до ДТП).

При ухваленні рішення про компенсацію шкоди за статтею 1194 ЦК України з урахуванням вимог чинної на час ДТП статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в суду відсутні підстави зобов`язувати потерпілого передати залишки транспортного засобу особі, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (винному).

Позивач не позбавлений можливості реалізувати залишки його транспортного засобу шляхом продажу технічно справних деталей та металобрухту.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 207/2838/15-ц, від 02 лютого2022 року у справі № 215/2829/16-ц, від 11 січня 2023 року у справі № 211/3277/20.

При вирішенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди на користь позивачки суд виходить з наступного.

ОСОБА_1 заподіяну їй з вини відповідача моральну шкоду оцінено у 100 000 грн.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Під моральною шкодою розуміють втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.

Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Водночас суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості.

Враховуючи, що у зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди позивачці заподіяно суттєві побутові незручності і необхідність додаткових зусиль, пов`язаних з неможливістю використовувати автомобіль за призначенням, що призвело до зміни способу її життя та потребувало докладання зусиль для відновлення своїх порушених прав, суд вважає доведеним факт заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди та наявність підстав для її відшкодування, проте, виходячи з положень статті 23 ЦК України, з урахуванням характеру та обсягу заподіяних страждань та, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне вимоги позову в цій частині також задовольнити частково, у розмірі 10 000 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог

Згідно з ч.1ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За подання позову ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 5224,90 грн.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позову: в сумі 178 747 грн. 28 коп., що становить 34,51 % від заявленої позивачем суми 517 990 грн, то позивачка має право на відшкодування сплаченого нею судового збору в розмірі 1803,11 грн.

Крім того, відповідно до ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на проведення експертизи

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22 вказано, що відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Оскільки судом визнано допустимим доказом у справі висновок експерта №14/24 від 21.02.2024 року, позивачкою такі вимоги позову заявлені в сумі 4500 грн. та на їх підтвердження надано відповідну квитанцію (а.с.30.), пропорційно до задоволених позовних вимог, на відшкодування цих витрат з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути 1 552,95 грн.

Щодо стягнення із відповідачів на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат.

Частинами другою-четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

На підтвердження понесених нею витрат на оплату правової допомоги позивачкою надано суду відповідний договір з адвокатом від 19.03.2024 року, акт про надання останнім послуг від 01.05.2024 року та квитанцію № 19/03/24, згідно якої ОСОБА_1 сплатила за них адвокату Сонику В.В. 60 000 грн.

Відповідно до акту про надання послуг правової допомоги від 01.05.2024 року адвокатом надано ОСОБА_1 наступні послуги: консультація щодо характеру спірних правовідносин, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи 8 000 грн., представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції в даній справі 6 000 грн., ознайомлення з матеріалами цієї справи 5 000 грн., складання клопотання про визнання потерпілою та ознайомлення з матеріалами справи 6 000 грн., складання клопотання про проведення судового засідання без участі сторони позивача 3 000 грн., складання заяви про видачу копії постанови 3000 грн., збір матеріалів у даній справі 4000 грн, складання позовної заяви 10 000 грн., представництво інтересів в суді першої інстанції в справі про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої ДТП 6 000 грн., робота помічника адвоката 7 000 грн., витрати на канцелярське приладя 2000 грн., разом 60 000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 скористався своїм процесуальним правом звернутись до суду із клопотанням про зменшення таких витрат, обґрунтовуючи його їх не співмірністю зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання таких послуг, та обсягом виконаних ним робіт. Разом з тим, одночасно зазначив, що позивачем такі вимоги визнаються у розмірі 10 000 грн.

З огляду на зазначене, враховуючи клопотання відповідача щодо зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу, а також те, що позов задоволено частково, в судових засіданнях по справі адвокат Соник В.В. участі не приймав, до того ж оплата за його представництво інтересів позивачки в суді першої інстанції двічі зазначена в акті від 01.05.2024 року, як і оплата за ознайомлення з матеріалами справи, складання ж клопотання про визнання потерпілою до даної справи взагалі відношення не має, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих послуг адвокатом, оцінюючи співмірність витрат зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, взявши до уваги обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 10 000 грн. на відшкодування витрат на правничу допомогу, тобто у розмірі, визнаному відповідачем.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство "Страхова група ТАС" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 168 747 грн. 28 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати: на відшкодування сплаченого судового збору - 1803,11 грн., за проведення експертизи -1 552,95 грн. та витрати на правничу допомогу 10 000 грн., а всього 192 103 грн.34 коп.

В іншій частині позову у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення складено 07.03.2025 року.

Суддя М. Є. Бойко