Справа № 158/157/25
Провадження № 2/0158/232/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2025 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Корецької В.В.,
за участю секретаря Процик Л.В.
представника відповідача Кузьмича В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
Представник ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит №4016498, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 5000 грн.
11.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги №12Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором про споживчий кредит №4016498 від 02.08.2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 .
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.01.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
07.02.2025 року від представника відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній зазначив, що 02.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит №4016498, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 5000 грн. Однак, ім`я відповідача є не « ОСОБА_3 », а « ОСОБА_4 », а тому відповідач не підписував вказаний договір, відтак позовні вимоги є безпідставними. Окрім того, зазначив, що позивачем не вірно проведено розрахунок, оскільки строк кредитування складав 30 календарних днів (розпочався 02.08.2021 року, закінчився 01.09.2021 року), відтак сума яка підлягає стягненню становить 7425 грн. (тіло кредиту 5000 грн., комісія за надання кредиту 550 грн., проценти за користування кредитом 1875 грн.)
18.02.2025 року від представника позивача до суду подано відповідь на відзив, відповідно до якого останній зазначив, що алгоритм дій щодо порядку укладення правочину в електронній формі був виконаний саме відповідачем одноразовим ідентифікатором, внаслідок чого останнім отримано грошові кошти, а тому твердження відповідача, що договір про надання споживчого кредиту ним не підписувався не заслуговує на увагу. Окрім того вказав, що позивачем обгрунтовано розмір заборгованості за вказаним договором, а тому позовні вимоги є законними.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольними, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав поданий ним відзив на позовну заяву та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до наступного висновку.
Так, судом встановлено, що 02.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит №4016498, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти на наступних умовах: загальна сума кредиту 5000 грн.; строк користуванням кредитом 30 днів; дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 01.09.2021 року; комісія за надання кредиту 550 грн.; проценти за користування кредитом 1875 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідно до пп. 6.1 Договору про споживчий кредит №4016498 від 02.08.2021 року даний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, створеному в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Грошові кошти у сумі 5000 грн. були зараховані ТОВ «Мілоан» 02.08.2021 року на картковий рахунок ОСОБА_2 , що підтверджується платіжним дорученням №52735676, де також вказано РНОКПП відповідача - НОМЕР_1 .
Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що анкетні дані відповідача у договорі про споживчий кредит №4016498 є невірними відтак останній не підписував його, оскільки вказане спростовується матеріалами справи та доводиться алгоритмом дій щодо порядку укладення правочину в електронній формі, здійсненим саме ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором, із зазначенням номеру телефону та РНОКПП, внаслідок чого останнім отримано грошові кошти.
Крім того, судом встановлено, що 11.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги №12Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором про споживчий кредит №4016498 від 02.08.2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.
Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.
Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Крім того, п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.
Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) від 28.03.2018 року.
Оскільки, за умовами договору про споживчий кредит №4016498 від 02.08.2021 року сторони погодили строк його дії до 01.09.2021 року, тому, починаючи із зазначеної дати, банк не мав права нараховувати проценти за користування кредитом.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 1875 грн. (5000/100*1,25*30) відсотків за користування кредитом, нарахованих у межах строку кредитування з 02.08.2021 року по 01.09.2021 року, 550 грн. заборгованість за комісією, а всього 7425 грн.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд враховує наступне.
Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано суду наступні документи: 1) копію договору №42649746 про надання правової допомоги від 01.11.2024 року; 2) копію додаткової угоди 4016498 від 30.11.2024 року до Договору №42649746 про надання правової допомоги від 01.11.2024 року; 3) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Стародуб І.В. необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості; 4) копію акта про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом №4016498 від 30.11.2024 року загальною вартістю 6000,00 грн.; 5) копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про доведеність понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді в розмірі 6000 грн.
Разом з тим, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому стягненню з відповідача, а саме в розмірі 1986,60 грн. (6000 грн. х 33,11 : 100).
Керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 137, 141, 259, 265, 274-279 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №4016498 від 02.08.2021 року у розмірі 7425 (сім тисяч чотириста двадцять п`ять) грн.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судовий збір в розмірі 802 (вісімсот два) грн. 05 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1986 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят шість) грн. 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» адреса: м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, Київської області, .

Представник відповідача Романенко Михайло Едуардович, адреса: м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, Київської області.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька

Повний текст рішення виготовлено 11.03.2025 року.