КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 756/6713/24

номер провадження 22-ц/824/3991/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду

цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: представник відповідача Кандур В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року /суддя Шролик І.С./

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська дитяча клінічна лікарня № 1» про визнання факту вчинення мобінгу, поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У травні ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати з боку керівного складу лікарні факт мобінгу вчиненого групою осіб; визнати незаконним наказ № 228-К від 25 квітня 2024 року про звільнення за прогул; поновити на посаді з виплатою середнього заробітку за весь час простою; стягнути моральну шкоду в розмірі 300000,00 грн; стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн та витрати зі сплати судового збору.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року у задоволенні позову відмовлено. /т. 1 а.с. 232-237/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати і ухвалити нове по суті позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема, не надана оцінка кожному факту мобінгу з боку відповідача, що викладений у позові та подальших поясненнях в судових засіданнях, не досліджені належним чином аудіодокази щодо залишення робочого місця у зв`язку з підвищеною температурою приміщення. Натомість, досліджені судом аудіо та відеодокази, досліджувались за його відсутності, що позбавило його можливості надати суду пояснення. Свідки, допитані судом були зі сторони відповідача, які і вчиняли мобінг, клопотання про виклик його свідка ОСОБА_2 було відхилено. Суд першої інстанції не досліджував докази численних порушень керівника відділення ОСОБА_3 , які він доводив до відома адміністрації. Отже, судом першої інстанції не враховано численних фактів приниження, вимагання роботи, не передбаченої посадовими інструкціями, штучне створення навантаження шляхом не виведення всього наявного персоналу, притягнення до дисциплінарної відповідальності, безпідставні та необґрунтовані догани, постійне звинувачення у некомпетентності, що погіршувало його емоційний стан. Не враховано і те, що останні пів року він постійно перебуває на лікарняному, що пов`язано з негативним впливом мобінгу на його стан здоров`я. Наголошував, що сам наказ про звільнення незаконний, оскільки оформлений з процедурними порушеннями.

Представник КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня № 1» Є. Григор`єва звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її вимог. Вказувала, що доводи апеляційної скарги не спростовують факту прогулу 28.03.2024 р. та законності звільнення. Вказувала, що в подальшому стало відомо, що позивач мав проблеми із законом, пов`язані з незаконним зберіганням психотропних речовин, проходив лікування, про що адміністрацію лікарні не повідомляв. Водночас, саме після цих подій ОСОБА_1 став демонструвати відлюдькуватість, зниження професійної дисципліни та уваги до роботи. Часто безпідставно скаржився на умови праці, допускав професійні помилки. Зазначала, що рішення суду законне і обґрунтоване і скасуванню не підлягає.

ОСОБА_1 на розгляд справи 03.03.2025 р. в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином. Оскільки в судовому засіданні 27.01.2025 р., 17.02.2025 р. ОСОБА_1 брав участь у допиті свідків, надавав пояснення по суті, причини неявки невідомі, тому колегія суддів вважає за можливе закінчувати розгляд справи за його відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено що згідно записів, що містяться в трудовій книжці та наказу 4-к від 01 січня 2007 року, ОСОБА_1 з 01 січня 2007 року прийнятий постійно на посаду лікар-хірург для надання ургентної допомоги в хірургічне відділення КНП «КМДКЛ №1».

Посадовою інструкцією відповідального лікаря-хірурга дитячого хірургічного відділення, яка підписана позивачем про ознайомлення 09 вересня 2020 року, аналогічні положення містяться в посадовій інструкції затвердженої В.О. директора 28 листопада 2023 року, передбачені обов`язки: п.2.4 - здійснює організацію своєчасного обстеження та лікування хворих на рівні сучасних досягнень науки; п.2.5 - в діагностично-лікувальній роботі керується Протоколами лікування дітей зі спеціальностей «Дитяча хірургія»; 2.9 - забезпечує своєчасність та відповідність вимогам ведення медичної документації черговою зміною.

Згідно п. 3.7 Посадової інструкції, лікар має право відмовитися від дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров`я або для людей, які його оточують, або для виробничого середовища чи довкілля. Він зобов`язаний негайно повідомити про це безпосереднього керівника (а.с.32).

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звертався до ЦМУ Державної служби з питань праці зі скаргою щодо вчинення стосовно нього мобінгу та порушення його трудових прав з метою проведення перевірки у закладі. Отримав відповідь про відсутність у Центральному межрегіональному управлінні державної служби з питань праці повноважень на здійснення заходів державного нагляду (контролю) з питань викладених у скарзі (а.с. 56-57, 58-59).

В лютого 2024 року та вдруге в березні 2024 року ОСОБА_1 також звертався в Департамент охорони здоров`я ВО КМР зі скаргою щодо застосування щодо нього мобінгу, ігнорування його скарг на недопустимі умови праці, відсутність умов для відпочинку та прийому їжі, підвищений температурний режим, що свідомо наражає на небезпеку (а.с. 60-66).

Директор Департаменту охорони здоров`я ВО КМР надала відповідь, що відповідь за скаргою вже надавалась раніше, тому відсутні підстави для розгляду її вдруге. А також роз`яснено, відповідно до статутних документів керівники підприємств, установ охорони здоров`я несуть персональну відповідальність за порушення вимог трудового законодавства, тому роз`яснено право звернення до суду за захистом прав (а.с. 166-167).

З рапортами ОСОБА_1 звертався на ім`я директора КНП «КМДКЛ №1»: 27 грудня 2023 року щодо порушення температурного режиму в приміщенні лікарні ним зафіксовано температуру 35?; рапорт від 27 грудня 2023 року щодо несвоєчасності графіків чергувань на наступний місяць, який розміщений 25 грудня 2024 року, вважає порушення обов`язків завідувачем відділення; рапорт від 22 січня 2024 року стосовно непрацюючого у відділенні сантехнічного обладнання; рапорт від 14 квітня 2024 року про виявлені порушення ведення медичної документації, виконання клінічних протоколів та забезпечення необхідними витратними матеріалами. (а.с. 76-79).

В рапорті на ім`я директора КНП «КМДКЛ №1» від 28 березня 2024 року ОСОБА_1 сповіщає про підвищений температурний режим в приміщенні відділення. За участю свідків - батьків пацієнтів він здійснив заміри та зафіксував температуру в ординаторській - 28?, в кімнаті для відпочинку 27?. Вважає дану виробничу ситуацію небезпечною для його здоров`я. Користуючись правом, передбаченим п.3.7 Інструкції відмовляється продовжувати виконувати роботу в таких умовах. Рапорт складений у двох примірниках о 13.28 год 28 березня 2024 року та підписаний окрім ОСОБА_1 , також ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 80).

28 березня 2024 року на претензію ОСОБА_1 надано відповідь про відсутність мобінгу зі сторони керівництва у відношенні ОСОБА_1 . Також у відповіді зазначено, що керівництво завжди прагне створити професійну робочу атмосферу, завжди готові слухати звернення й находити спільні шляхи вирішення проблем, прагнуть забезпечити необхідними ресурсами задля досягнення успіху в роботі. З конкретними прикладами й ситуаціями пропонують звертатися для вирішення та розгляду (а.с. 81).

За участю заступника директора з медичної частини ОСОБА_6 , завідувача відділення загальної хірургії з ліжками для урологічних хворих ОСОБА_3 , начальника відділу кадрів ОСОБА_7 , лікаря хірурга дитячого для надання ургентної допомоги ОСОБА_8 лікаря хірурга дитячого для надання ургентної допомоги ОСОБА_9 , лікаря-педіатра відділення екстреної (невідкладної) медичної ОСОБА_10 , сестри медичної відділення загальної хірургії з ліжками для урологічних хворих ОСОБА_11 складено акт про відсутність ОСОБА_1 на роботі 28 березня 2024 року з 15:00 год. до 18:24 год. На підставі службової записки завідувача відділення загальної хірургії з ліжками для урологічних хворих ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ознайомлено з актом 31 березня 2024 року. При ознайомленні ОСОБА_1 написав на акті, що відсутній на робочому місці з поважних причин. Скористався правом, передбаченим п.3.7 посадової інструкції не виконувати доручену роботу через загрозу його здоров`ю (а.с. 82,147-149).

На підстав доповідної записки завідувача відділення загальної хірургії з ліжками для урологічних хворих ОСОБА_3 від 29 березня 2024 року, за участі лікаря ОСОБА_8 , лікаря ОСОБА_9 , сестри медичної ОСОБА_11 складено акт про відсутність лікаря ОСОБА_1 на робочому місці з 18 год. 25 хв. 28 березня 2024 року до 09 год. 00 хв. 29 березня 2024 року (а.с. 150,151).

31 березня 2024 року складено акт про відмову ОСОБА_1 від надання письмових пояснень про причини відсутності на роботі. В акті міститься підпис про ознайомлення ОСОБА_1 та його незгода. Зазначив, що пояснення написав на попередньому акті про відсутність його на робочому місці. Також вважає, що до нього застосовується мобінг (а.с. 152-153).

Наказом № 01-02/51 від 05 квітня 2024 року «Про надання письмових пояснень щодо відсутності на робочому місці лікаря-хірурга дитячого ОСОБА_1 » директор ОСОБА_12 зажадала від ОСОБА_1 письмових пояснень щодо відсутності лікаря ОСОБА_1 на робочому місці в період з 15 год. 28 березня 2024 року до 09 год. 29 березня 2024 року. ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення, пояснивши що відправив їх поштовим відправленням (а.с.154-155).

24 квітня 2024 року видано наказ № 01-02/80, яким визнано ОСОБА_1 , лікаря-хірурга відсутнім на робочому місці з 15:00 год. 28 березня 2024 року до 09:00 год. 29 березня 2024 року - без поважних причин (прогул) (а.с. 156-157).

Наказом № 228-К від 25 квітня 2024 року звільнено ОСОБА_1 з посади лікаря-хірурга дитячого за прогул без поважних причин з 25 квітня 2024 року на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с.158).

Письмові пояснення ОСОБА_1 від 10 квітня 2024 року надійшли до КНП «КМДКЛ №1» згідно штампу вхідної кореспонденції 16 травня 2024 року, на яких відсутній підпис заявника (а.с.159).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, про те, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі трудових. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та КЗпП України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до положень статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Частиною третьою статті 149 КЗпП України визначено, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

За приписами пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника.

Вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі в трудовому законодавстві України не існує, тому в кожному окремому випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі надається виходячи з конкретних обставин.

Згідно зі статтею 12, частиною першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Факт відсутності позивача на робочому місці під час добового чергування з 15.00 год 28 березня до 09.00 год 29 березня 2024 року доведений та не заперечується позивачем.

Посилаючись на поважність причин відсутності на робочому місці ОСОБА_1 зазначав, що температурний режим на його робочому місці в ординаторській становив 27 ? та 28 ? в кімнаті для відпочинку, що перевищує гранично допустимі норми, загрожує його життю й здоров`ю, посилаючись на п.3.7 посадової інструкції залишив робоче місце.

Оцінюючи факти, на які посилається позивач в якості доказів мобінгу, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що мобінг не знайшов свого підтвердження.

Відповідно до статті 2-2 КЗпП України мобінг (цькування) - систематичні (повторювані) тривалі умисні дії або бездіяльність роботодавця, окремих працівників або групи працівників трудового колективу, які спрямовані на приниження честі та гідності працівника, його ділової репутації, у тому числі з метою набуття, зміни або припинення ним трудових прав та обов`язків, що проявляються у формі психологічного та/або економічного тиску, зокрема із застосуванням засобів електронних комунікацій, створення стосовно працівника напруженої, ворожої, образливої атмосфери, у тому числі такої, що змушує його недооцінювати свою професійну придатність. Формами психологічного та економічного тиску, зокрема, є: створення стосовно працівника напруженої, ворожої, образливої атмосфери (погрози, висміювання, наклепи, зневажливі зауваження, поведінка загрозливого, залякуючого, принизливого характеру та інші способи виведення працівника із психологічної рівноваги); безпідставне негативне виокремлення працівника з колективу або його ізоляція (незапрошення на зустрічі і наради, в яких працівник, відповідно до локальних нормативних актів та організаційно-розпорядчих актів має брати участь, перешкоджання виконанню ним своєї трудової функції, недопущення працівника на робоче місце, перенесення робочого місця в непристосовані для цього виду роботи місця); нерівність можливостей для навчання та кар`єрного росту; нерівна оплата за працю рівної цінності, яка виконується працівниками однакової кваліфікації; безпідставне позбавлення працівника частини виплат (премій, бонусів та інших заохочень); необґрунтований нерівномірний розподіл роботодавцем навантаження і завдань між працівниками з однаковою кваліфікацією та продуктивністю праці, які виконують рівноцінну роботу. Вимоги роботодавця щодо належного виконання працівником трудових обов`язків, зміна робочого місця, посади працівника або розміру оплати праці в порядку, встановленому законодавством, колективним або трудовим договором, не вважаються мобінгом (цькуванням).

Так, згідно з Державними санітарними нормами та правилами "Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу", затвердженими наказом МОЗ України від 08.04.2014 № 248, фізичний фактор, як мікроклімат (температура, вологість, швидкість руху повітря, інфрачервоне випромінювання) віднесено до шкідливих виробничих факторів. До мікроклімату в лікарнях чи інших медичних закладах завжди особливі вимоги.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 21 лютого 2023 року № 354 затверджені Державні санітарні норми і правила «Санітарно-протиепідемічні вимоги до новозбудованих, реставрованих і реконструйованих закладів охорони здоров`я» та зміни до деяких нормативно-правових актів Міністерства охорони здоров`я, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 05 квітня 2023 р. за № 562/39618. В пункті 42 визначені вимоги температурного режиму в операційних: температура повітря 18-24 °C і відносна вологість 30-60 %. Відповідно до ДБН В.2.2-10:2022, затверджених Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 26 грудня 2022 № 278 та погоджених Міністерством охорони здоров`я України (лист від 08.12.2022 № 26-04/29092/2-22) в Закладах охорони здоров`я, розрахункова температура повітря в кондиціонованих приміщеннях приймається згідно з ДБН В.2.5-67 для холодного і для теплого періодів року дозволений температурний режим знаходиться в межах 20-25?.

ОСОБА_1 було зафіксовано температуру в приміщенні ординаторської - 27? та 28? - в приміщенні кімнати відпочинку. Водночас, суд першої інстанції вказував на те, що при наявності кондиціонера, що було встановлено в ході розгляду справи, позивач міг власноруч шляхом кондиціонування повітря зменшити температуру в приміщенні до комфортної та допустимої. Знизити температуру в приміщенні кімнати для відпочинку, яка не облаштована кондиціонером можливо відкриттям вікна.

В суді першої інстанції, ОСОБА_1 повідомив що не відкрив вікно з метою зниження температури в приміщенні та не вмикав кондиціонер через хвилювання за протяг та ймовірність захворювання.

Переглядаючи доводи апеляційної скарги у взаємозв`язку з мобінгом відносно ОСОБА_1 , апеляційним судом допитані свідки - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_3 ..

Встановлено, що на підприємстві наявний інженер метролог і здійснюється моніторинг температури у відділеннях лікарні. Відносно температури повітря дійсно надходять скарги батьків дітей, які знаходяться на лікуванні. Водночас, батареї опалення у віділенні, де працював позивач ОСОБА_1 , не обладнані окремим засобом для їх перекриття, температура може бути знижена лише централізовано. Отже, наявні проблеми з температурою повітря не мають взаємозв`язку конкретно з особою ОСОБА_1 , що не можна вважати мобінгом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом першої інстанції досліджені надані позивачем переписки в месенжері (а.с. 74,94-103,105,107,116-117), а також аудіо та відеозаписи записи під час нарад, спілкування з колегами, працівниками лікарні, та під час робочого процесу (а.с. 129).

Достатніх доказів в підтвердження факту мобінгу у відношенні ОСОБА_1 керівного складу лікарні не встановлено та дослідженими доказами не доведено.

Як вбачається з досліджених доказів та підтверджено свідками, які надавали пояснення в суді першої інстанції, керівництво лікарні з повагою ставиться до лікаря ОСОБА_1 , зав. відділення вважає його фаховим лікарем-хірургом, надають відповіді на його скарги чи звернення.

Твердження позивача про те, що керівники лікарні та завідувач відділенням ставили під сумнів його компетенцію, як лікаря та критикували його фаховість не знайшли документального підтвердження. Навпаки, як пояснила свідок - лікар ОСОБА_8 та лікар ОСОБА_3 методи лікування обговорюються між колегами й в багатьох випадках рішення приймається колегіально.

В ході розгляду справи вказані доводи позивача не знайшли свого підтвердження, зважаючи на встановлені судом обставини; зазначені позивачем доводи, на які він посилається, здебільшого стосуються його трудової діяльності та його власним незадоволенням робочим процесом, ці обставини не можуть вказувати на порушення керівництвом КНП «КМДКЛ №1» прав позивача, що містять ознаки дискримінації.

Суд першої інстанції вірно оцінив викладені позивачем факти, пов`язані, на його думку, з мобінгом (цькуванням), з боку відповідача (роботодавця), проте вони не свідчать про обмеження прав і свобод позивача, що виразилась у застосуванні до нього дискримінаційного підходу, примушування до звільнення, чи негативне ставлення, які б виразилися саме в мобінгу.

Апеляційним судом в межах доводів апеляційної скарги також перевірялись обставини, викладені позивачем у позові.

Зокрема, під час допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та ОСОБА_3 встановлено, що до спільної наради з ОСОБА_16 позивач не готувався, не зміг донести обставини операції та її терміновість, отже, зазнав критики, таке обговорення п`ятихвилинки в лікарні є стандартними обговореннями між лікарями, як і тон їх проведення.

Не оскаржував ОСОБА_1 і догану від 13.01.2023 р. щодо якості ведення медичної документації, з якою, як він зазначав у позові, був не згодний, що також вважав мобінгом.

Щодо випадку по операції ОСОБА_17 , яка відбулась 09.08.2023 р., ОСОБА_1 не було викликано на повторну операції, оскільки в цей день він не був на чергуванні.

Надмірне навантаження в лікарні, на яке посилається ОСОБА_1 в якості мобінгу, також не може братись до уваги, оскільки таке навантаження покладається на всіх лікарів лікарні, відділення де він працював, а не особисто на нього.

Таким чином, перевіряючи доводи апеляційної скарги, обставини мобінгу, вказані позивачем у позові, не знайшли свого підтвердження.

Надаючи оцінку поважності залишення ОСОБА_1 робочого місця відповідального лікаря-хірурга дитячого хірургічного відділення з надання ургентної допомоги, суд першої інстанції правильно враховував відповідальність займаної посади позивачем, необхідність надання екстреної допомоги дітям, залишення робочого місця при перевищенні температурного режиму на 2-3 ? від максимально допустимої в закладах охорони здоров`я. Жодних доказів негативного впливу на організм та здоров`я позивача від температури в приміщенні лікарні 27-28 ? суду не надано. Залишення робочого місця позивачем не пов`язано зі станом його здоров`я. Як встановлено в судовому засіданні з показів свідків - лікарів, та завідувача відділенням, позивач під час робочого часу нікому не жалівся на стан здоров`я, як і даний факт занедужання не зазначений в наданому ним рапорті.

Отже, з урахуванням відповідальності посади лікаря негативний вплив залишення лікарем робочого місця й залишення хворих без надання ургентної медичної допомоги хворим могла спричинити більшу шкоду, аніж перевищення температурного режиму в приміщенні на робочому місці.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого переконання, що позивач був відсутнім на робочому місці, залишив його під час добового чергування з 15.00 год. 28 березня до 09.00 год. 29 березня 2024 року без поважних причин, що є прогулом, а тому, дійшов обґрунтованих висновків, що незаконність звільнення не підтверджена як і залишення самовільне залишення робочого місця у зв`язку з мобінгом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: