Справа № 646/8488/21
№ провадження 2/646/2039/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Клімової С.В.,

за участю секретаря Герко Є.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Гупал Н.О.,

представника 3-ї особи - Мухіна О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, 3-я особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «АНАЛІТІК ФІНАНС», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання рішення і дій щодо зняття з реєстрації місця проживання незаконним та зобов`язання вчинити певні дії, суд-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, Департаменту реєстрації Харківської міської ради, 3-я особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «АНАЛІТІК ФІНАНС», ОСОБА_6 про визнання незаконними рішення і дій Департаменту реєстрації Харківської міської ради по зняттю 21.09.2021 позивача та малолітнього ОСОБА_3 з реєстрації їх місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язання Департаменту реєстрації Харківської міської ради відновити становище, що існувало до порушення та скасувати зняття з реєстрації місця проживання позивача та малолітнього ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначає, що зі своєю сім`єю (чоловіком та сином ОСОБА_3 ) постійно проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої, на підставі договору дарування від 03.04.2002, був ОСОБА_7 .

У зазначеній квартирі сім`я позивача мешкала з моменту дарування квартири ОСОБА_7 , його матір`ю.

У вечорі, 26.09.202, десь приблизно о 18:00, в час, коли нікого не було вдома, працівники Державної служби охорони, яка охороняла квартиру згідно з укладеним договором, повідомили ОСОБА_7 телефоном, що до його квартири проникли невідомі особи шляхом зламу замків.

Коли позивач прибула до квартири, то побачила, що працівники Державної охорони спілкуються біля квартири з якимись невідомими особами, та повідомили, що замки до квартири зламані і замінені.

При цьому позивач намагалася потрапити до квартири та перевірити схоронність речей та цінностей, які там перебували.

Проте зазначені невідомі особи перешкодили їй в цьому, а працівники поліції охорони фактично сприяли цим невідомим особам у недопущенні її до квартири навіть попри пред`явлення паспорта з відміткою про місце реєстрації.

При цьому, поліцейські служби охорони наполегливо пропонували викликати слідчо-оперативну групу, адже лише тільки зі слідчим вони нібито могли допустити позивачку з дитиною до помешкання.

На виклики за номером «102» 26.09.2021 так ніхто з поліції до місця події за адресою: АДРЕСА_1 не приїхав і родина позивача змушена була їхати та шукати місце для ночівлі.

Таким чином, невідомі особи протиправно заволоділи житлом позивача та усім майном і цінностями, які перебували у квартирі станом на момент незаконного проникнення до квартири, а також фактично виселили сім`ю з їх житла.

При цьому, такі особи надали на ознайомлення копію договору купівлі-продажу квартири від 23.09.2021, з якого стало відомо про зміну власника квартири, а також інформаційну довідку з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 24.09.2021, яка містила інформацію про відсутність будь-яких зареєстрованих у спірному житлі осіб.

На адвокатський запит представника позивача, який було направлено 01.11.2021, відповідач відповіді не надав.

В наступному, відповіддю від 09.11.2021 №4024/0/50-21 на адвокатський запит, Департаментом реєстрації Харківської міської ради було повідомлено, що відповідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 №207, 21.09.2021 до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації ХМР надійшла заява представника нового власника житла з відповідними документами, що підтверджують реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (дублікат іпотечного договору №1-12/2551, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Підлісною І.В. 27.07.2007 року за реєстровим №3681, договір передачі прав за іпотечним договором №1-12/2551 від 27.07.2007 року, посвідчений 23.06.2021 приватним нотаріусом ХМНО Калінчук І.В., витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №120, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №20) про зняття з реєстрації місця проживання, зокрема позивачку та її неповнолітнього сина ОСОБА_3 на підставі припинення права користування житловим приміщенням, а саме, у зв`язку з його відчуженням.

Враховуючи зазначене, органом реєстрації були внесені відомості до Реєстру територіальної громади міста Харкова про зняття особи з реєстрації за вказаною адресою.

У наданні належним чином засвідчених копій документів, на підставі яких було прийнято рішення про зняття позивача та малолітнього ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання було відмовлено як такі, що містять конфіденційну інформацію.

Вищевказане рішення про зняття з реєстрації позивач вважає незаконним, як таке, що прийняте з порушенням вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», пункту 26 Правил, оскільки зняття з реєстраційного обліку відбувається за заявою особи, або її представника, що подається до органу реєстрації та з інших визначених законом підстав, зокрема на підставі рішення суду. А в разі зняття з реєстрації дитини, яка не досягла 16-ти літнього віку, за наявності свідоцтва про народження.

Таким чином, відповідач порушив законодавство, що регулює порядок зняття осіб з реєстраційного обліку.

Крім того, станом на 21.09.2021, з заявою про зняття осіб з місця реєстрації очевидним є те, що з заявою про зняття з реєстрації звертався представник ТОВ «Аналітик Фінанс», яке зареєструвало на себе право власності на квартиру на підставі застереження в іпотечному договорі без видачі окремого правовстановлюючого документа. Таким чином, юридично втрата права користування житлом є наслідком дій іпотекодержателя.

Проте, щодо виселення мешканців при зверненні стягнення на жиле приміщення застосовуються як положення ст.40 Закону України «Про іпотеку», так і норма ст.109 ЖК УРСР. Такий правовий висновок підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2019 року по справі № 643/18788/15-ц, провадження № 14-93цс19. У цій постанові, зокрема зазначено, що до спірних правовідносин між власником, який набув жиле приміщення за результатами звернення стягнення на предмет іпотеки, та особами, які мають право користування таким приміщенням, підлягають застосуванню вказані норми. Обмеження права власника, який набув жиле приміщення за результатами звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі статті 109 ЖК УРСР та статті Закону України «Про іпотеку» є передбачуваними.

Отже, за змістом статті 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК УРСР особам, яких виселяють із жилого приміщення, що є предметом іпотеки, у зв`язку зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла (що має місце у даному випадку).

При зверненні стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, ТОВ «Аналітик Фінанс» був обізнаний про наявність обтяжень спірної квартири, яка належала на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_7 , зокрема про наявність відповідних речових прав усіх осіб, які зареєстровані та проживають у житловому приміщенні. Товариство мало можливість виявити ризики пов`язані з набуттям права власності на спірну нерухомість у зв`язку із невиконанням боргових зобов`язань, забезпечених іпотекою, а також мав усвідомлювати, що права власника спірної квартири обмежуються у зв`язку із наявністю прав осіб, які мають право користування вказаною квартирою.

Наявність права осіб, місце проживання яких зареєстровано у набутій іпотекодержателем на підставі іпотечного договору квартирі, обмежує право останнього на користування майном. Частина 2 ст. 109 ЖК УРСР на час реалізації прав іпотекодержателя містить заборону виселення осіб без надання іншого житлового приміщення у випадку якщо квартира придбана не за рахунок коштів, отриманих у позику.

Таким чином, іпотекодержатель, як потенційний (у разі невиконання боргових зобов`язань, забезпечених іпотекою) новий власник спірного житлового приміщення, мав об`єктивну можливість знати про наявність прав інших осіб на користування спірною квартирою і при набутті права власності мав усвідомлювати, що такі особи мають зареєстроване місце проживання у квартирі й право користування житлом.

Отже, чинне законодавство надає можливість іпотекодержателю при набутті права власності на іпотечне майно виселити іпотекодавця та інших, зареєстрованих у цьому житлі осіб, лише шляхом звернення до суду з відповідним позовом і лише з надання іншого житлового приміщення.

Крім того, а порушення п.26 Правил, з законного житла, місця проживання батьків, був знятий з реєстрації та фактично виселений малолітній син позивача та ОСОБА_7 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами, зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків, здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установлено порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду, або рішенням органу опіки та піклування).

Представником відповідача Департаменту реєстрації Харківської міської ради, подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин та зняття з реєстрації місця проживання позивача та ОСОБА_3 , відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, були врегульовані Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції, яка була чинна на час прийняття оскаржуваного рішення, далі - Закон), Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 (діяли на час прийняття оскаржуваного рішення, далі - Правила).

Відповідно до ст. 3 Закону органом, що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

На виконання вимог законодавства України Харківською міською радою було створено Департамент реєстрації, який є самостійним виконавчим органом міської ради, основними завданнями якого, відповідно до Положення про Департамент реєстрації Харківської міської ради, затвердженого рішенням 9 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 22.12.2021 № 217/21 є, зокрема, реєстрація та зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб; формування та ведення Реєстру територіальної громади міста Харкова.

Згідно зі статтею 3 Закону реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з абз.9 п.26 Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі інших документів, які свідчать про припинення: підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Зняття з реєстрації місця проживання на підставах, визначених в абзаці дев`ятому цього пункту, здійснюється за заявою власника/наймача житла представників.

Таким чином, нормативно-правовими актами в сфері реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання передбачено зняття з реєстрації місця проживання осіб на підставі документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням, в тому числі таких, що підтверджують відчуження житла.

Так, 21.09.2021до Департаменту реєстрації Харківської міської ради надійшла заява представника нового власника житла з відповідними документами, що підтверджують реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (дублікат іпотечного договору № 1-12/2551, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Підлісною І.В. 27.07.2007 року за реєстровим № 3681, договір передачі прав за іпотечним договором № 1-12/2551 від 27.07.2007, посвідчений 23.06.2021 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Калінчук І.В., витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 120) про зняття з реєстрації місця проживання, зокрема, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ТОВ «Аналітик Фінанс» станом на дату звернення із заявою про зняття з реєстрації місця проживання осіб було власником вказаної квартири.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.213 ЦК України)

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч, 1 ст. 317 ЦК України).

Отже, наслідком припинення права власності на майно є припинення права володіння, користування та розпорядження майном як колишнього власника, так і відповідно, членів його сім`ї.

Правомочності власника та межі здійснення ним прав установлені законом. При цьому, законодавцем передбачено, що новий власник житла має право звернутись з заявою про знаття з реєстрації місця проживання всіх осіб, право користування яких припинилося у зв`язку з відчуженням житла. У зв`язку з припиненням права власності ОСОБА_7 на вказану квартиру, відповідно припинилось і право користування нею у членів його сім`ї.

Відповідно до статті 7 Закону підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи може бути як судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове зміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, так і інші документи, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

Таким чином, станом на дату звернення із заявою про зняття з реєстрації місця проживання осіб власником об`єкту нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 було ТОВ «Аналітик Фінанс», яке відповідно до вимог законодавства, реалізуючи право власності на зазначену квартиру, звернулось до органу реєстрації з заявою про зняття з реєстрації місця проживання осіб, що втратили право користування зазначеною квартирою.

За результатом розгляду заяви про зняття з реєстрації місця проживання осіб за адресою: АДРЕСА_1 та документів, доданих до заяви, керуючись ст. 7 Закону, п. 26 Правил, органом реєстрації було прийнято рішення про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, рішення органу реєстрації про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 є правомірним та таким, що прийнято у межах повноважень та відповідно до вимог діючого законодавства.

Відповідач також зазначив, що згідно з абзацом 11 пункту 27 Правил, якщо зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі документів, зазначених в абзацах третьому, сьомому - дев`ятому пункту 26 Правил, без надання документа, до якого вносяться відомості про реєстрацію місця проживання, штамп зняття з реєстрації місця проживання особи проставляється в такому документі у разі звернення особи.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», який набрав чинності 01.12.2021, дії цього Закону не поширюється на відносини, пов`язані з виникненням, переходом та припиненням права власності на житло та права користування житлом.

На даний час чинним законодавством передбачено право власника житла приватної форми власності зняти будь-яких повнолітніх осіб, місце проживання (перебування) яких зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності, шляхом подання відповідної заяви до органу реєстрації, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.12.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.01.2022 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі.

Розпорядженням керівника апарату Червонозаводського районного суду від 30.01.2023 призначено повторний автоматизований розподіл між суддями даної справи.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31.01.2023 вказану цивільну справу прийнято до розгляду та призначено цивільну справу до розгляду в загальному позовному провадженні у підготовче судове засідання.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.02.2023 задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 про витребування доказів.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.09.2023 задоволено клопотання представника позивача Рибак Я.В. про витребування доказів.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.09.2023 задоволено клопотання представника позивача Рибак Я.В. про залучено ОСОБА_6 в якості 3-ї особи.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.11.2023 задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 про витребування доказів.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.01.2024 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 , адвокат Рибак Я.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача Департаменту реєстрації Харківської міської ради Гупал Н.О. заперечувала проти позовних вимог та просить суд відмовити у задоволенні позову.

Представник 3-ї особи, ОСОБА_5 , адвокат Мухін О.М., 05.07.2023 надав до суду письмові пояснення, відповідно до яких зазначає, що позовні вимоги позивача є не обґрунтованими, законодавчо не підкріпленими. Так ТОВ «Аналітик Фінанс» на праві приватної власності належала квартина АДРЕСА_2 . Право власності на зазначене майно було зареєстровано приватним нотаріусом Вахрушевою О.О. 13.09.2021 за номером запису про право власності 44022102, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120. Набуття Товариством права власності є законним та не оскарженим. В подальшому між ТОВ «Аналітик Фінанс» , як продавця та ОСОБА_5 та ОСОБА_4 як покупцями укладено договір купівлі-продажу зазначеної вище квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Васіковою Л.Є. Набуття ОСОБА_5 та ОСОБА_4 права власності є законним та не оскарженим. Приймаючи рішення про зняття з реєстрації з місця проживання позивача та її неповнолітню дитину, державний реєстратор керувався ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Правил реєстрації місця проживання.

Отже захисту підлягає наявне законне порушення права (інтерес) особи, яка є суб`єктом порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи дійсно особа має порушене право і чи це право порушено відповідачем. Позивач в своїй позовній заяві не надає доказів її виселення її виселення з об`єкту нерухомості , не обґрунтовує жодним чином перешкод у вселенні її в зазначену квартиру та не заявляє в даному позові відповідних вимог.

Крім того, позивач не наводить дані про реєстрацію за ним інших об`єктів нерухомості та не вказує свою адресу реєстрації на час розгляду даної справи. Позивач не обґрунтовує чим саме на його думку оскаржуване рішення державного реєстратора порушує його право на час розгляду справи та як саме його права будуть відновлені в разі задоволення позову.

Окремо представник зазначає, що від ТОВ «Аналітик Фінанс» на його запит надано копію акту приватного виконавця від 17.08.2021 ВП57291238 який було складено при примусовому виконанні виконавчого листа №616/297/14-ц від 04.05.2016 щодо стягнення з ОСОБА_7 (колишній власник квартири та боржник перед ТОВ «Аналітик Фінанс»).

У відповідності до акту приватного виконавця від 17.08.2021 ВП57291238 встановлено, що за колишньою адресою боржника, мешкають орендатори квартири, тобто ані боржник, ані члени його родини в ній не мешкали.

Фактично позовні вимоги позивача у даній справі стосуються питання офіційного декларування його місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), в тім зазначене у відповідності до ч.1 ст. 3 Закону не є підставою для вселення чи визнання за особою права на проживання та/або права користування житлом.

Втім мотиви свого позову обґрунтовує начебто незаконним набуттям права власності колишнім власником квартири, наводить міркування з приводу його начебто виселення та бездіяльності органів поліції.

Отже, позовні вимоги про визнання незаконними рішення та дій Департаменту реєстрації Харківської міської ради з реєстрації місця проживання не є ефективним способом захисту його прав та жодним чином не можуть призвести до їх відновлення, у зв`язку з чим просить суд позов позивача залишити без задоволення.

3-ті особи, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та представник 3- особи ТОВ «Аналітик Фінанс» в судові засідання не з`явилися. Поштові повідомлення були повернуті на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання».

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, з`ясувавши думку представника 3-ї особи ОСОБА_5 , адвоката Мухіна К.С., дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні факти та відповідні ним цивільно-правові відносини.

Так судом встановлено, що позивач з 24.12.2014 та її неповнолітня дитина, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 03.07.2015 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_2 , власником якої, на підставі договору дарування від 03.04.2002 є ОСОБА_7 (а.с.27,28 т.1).

З іпотечного договору №1-12/2551 від 27.07.2007, укладеного між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_7 , вбачається, що останній одержав іпотечний кредит у розмірі 55000,00 дол.США. Строк погашення кредиту 20.07.2017. Предметом іпотеки є 2-х кімнатна квартира АДРЕСА_2 (а.с.12-17 т.1).

На підставі договору купівлі-продажу від 23.09.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс» передало, належну йому на праві приватної власності, а ОСОБА_5 та ОСОБА_4 прийняли кожен по частини квартири АДРЕСА_2 (а.с.21,22 т.1).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.09.2021, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 23.09.2021, між зазначеними особами та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аналітик-Фінанс», є співвласниками квартири АДРЕСА_2 (а.с.21,33 т.1).

З відповіді Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 13.03.2023 № 587/0/50-23 вбачається, що відповідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 №207, 21.09.2021 до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації ХМР надійшла заява представника нового власника житла з відповідними документами, що підтверджують реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , (дублікат іпотечного договору №1-12/2551, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Підлісною І.В. 27.07.2007 року за реєстровим №3681, договір передачі прав за іпотечним договором №1-12/2551 від 27.07.2007 року, посвідчений 23.06.2021 приватним нотаріусом ХМНО Калінчук І.В., витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №120, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №20) про зняття з реєстрації місця проживання, зокрема ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на підставі припинення права користування житловим приміщенням, а саме, у зв`язку з його відчуженням(а.с.109-121т.1).

Рішення про зняття з реєстрації було прийнято головним спеціалістом відділу реєстрації місця проживання Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_8 (а.с.176-179 т.1)

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.05.2023, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Васюковою Л.Є. 10.12.2021 року за реєстровим № 3795 від 10.12.2021, власником об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_6 (а.с.190 т.1, 8-10 т.2).

Стаття 41 Конституції України регламентує, що одним з основних конституційних прав людини є право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Частиною першою ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом

За приписами статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Водночас ст.47 Конституції України так само гарантує право кожного на житло, невід`ємною складовою якого є заборона на примусове позбавлення житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Вказане конституційне положення знайшло своє закріплення у ст.9 ЖК України, відповідно до якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Заборона виселення фізичної особи або примусового позбавлення її житла іншим чином, крім випадків, встановлених законом, передбачена і у нормі ч.4 ст.311 ЦК України.

Сервітутне право членів сім`ї власника житла на користування житлом врегульоване нормами ст.405 ЦК України та ст.156 ЖК України, за змістом яких члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлові відносини тісно пов`язані з правом особи на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, порядок реалізації яких визначає Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання місце проживання».

За змістом положень, вище зазначеного закону, місцем проживання особи є житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає.

Відповідно до ст.7 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання місце проживання» (у редакції, що була чинною до 01.12.2021) зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

З 01.12.2021 набув чинності Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» № 1871-IX від 05.11.2021(далі також -Закон № 1871-IX), який регулює відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг.

На підставі цього Закону були внесені зміни до низки законодавчих актів, у тому числі і до Закону № 1382-IV, з якого було виключено статтю 7.

Стаття 2 Закону № 1871-IX дає визначення, що орган реєстрації - це виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, який на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради, забезпечує формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи; реєстр територіальної громади - це інформаційно-комунікаційна система, призначена для обробки визначеної цим Законом інформації, що створюється, ведеться та адмініструється органом реєстрації у порядку, визначеному цим Законом; реєстраційна дія - це внесення органом реєстрації до реєстру територіальної громади відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування), зняте з реєстрації місце проживання, задеклароване місце проживання/виключення з реєстру територіальної громади інформації про задеклароване місце проживання, скасування реєстрації місця проживання/зняття з реєстрації місця проживання (перебування)/задекларованого місця проживання/зміненого місця проживання (перебування) з подальшою передачею таких відомостей до відомчої інформаційної системи. Реєстраційна дія є завершеною після отримання органом реєстрації підтвердження про внесення відповідної інформації до відомчої інформаційної системи.

Департамент реєстрації Харківської міської ради в розумінні Закону № 1871-IX є органом реєстрації, яка в межах міста Харкова забезпечує формування та ведення реєстру територіальної громади та вчиняє відповідні реєстраційні дії.

Частина перша статті 18 Закону № 1871-IX визначає, що зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них (пункт 2).

Частиною тринадцятою цієї норми передбачено, що орган реєстрації приймає рішення про відмову у знятті із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, якщо: особа подала не в повному обсязі передбачені цим Законом документи (відомості) або документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, є недійсним; відомості реєстру територіальної громади не відповідають відомостям у поданих особою документах або відомостях; за зняттям із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) звернулася дитина віком до 14 років або особа, не уповноважена на подання документів.

Відповідно до положень Закону № 1871-IX постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 було затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування).

Цей Порядок визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів.

Згідно з пунктами 50, 61 Порядку реєстраційна дія по зняттю повнолітньої особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6. У разі звернення до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) разом із заявою власника житла про зняття особи (осіб) із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) власник житла подає: 1) документ, що посвідчує особу (у разі особистого звернення); 2) документ, що підтверджує право власності на житло, в якому задекларовано/зареєстровано місце проживання (перебування) особи (осіб), що знімається.

Як встановлено під час судового розгляду, зняття позивача та членів його сім`ї із зареєстрованого місця проживання було здійснене органом реєстрації за наслідком подання власником спірного житла ТОВ «Аналітик Фінанс» усіх необхідних для цього документів.

Крім того, судом встановлено, що станом на момент вчинення реєстраційної дії, відповідно до відомостей Державного реєстру нерухомого майна, власником квартири був зазначений лише ТОВ «Аналітик Фінанс».

Наведене дає підстави для висновку, що при вчиненні оспорюваної реєстраційної дії відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), а відтак доводи позову про порушення процедури зняття із зареєстрованого місця проживання не знайшли свого підтвердження в суді.

У відповідності до ч.1 ст. 3 Закону декларування місця проживання, реєстрація проживання (перебування) особи не є підставою для набуття такою особою права володіння, користування чи розпорядження житлом (у тому числі не є підставою для вселення чи визнання за особою права на проживання та/або права користування житлом), про проживання в якому особа повідомила.

Позивач в своїй позовній заяві не надає доказів їх виселення з об`єкту нерухомості, не обґрунтовує перешкод у вселенні їх в зазначену квартиру та не заявляє в даному позові відповідних вимог.

Крім того, позивач не наводить дані про реєстрацію за ним інших об`єктів нерухомості та не вказує свою адресу реєстрації на час розгляду даної справи.

Верховний Суд України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6- 1721 цс 16 сформулював висновок про те, що у разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду мають такі особи за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України).

У справі № 910/12787/17 Об`єднана палата Верховного Суду у складі Касаційного господарського сулу сформулювала висновок, що особа, яка звертається до суду повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені і в результатом задоволення позову майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеною права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховною Суду від 05.10.2018 р. у справі №338 18017 (провадження №14-144цс18), від 11.09.2018 р. у справі №905/1926/16 (провадження №12-187гс18), від 30.01.2019 р. у справі №569/17272/15-ц (провадження №14-338цс18), від 02.07.2019 р. у справі №48/340 (провадження №12-14звг19).

Крім того, суд звертає увагу на те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.02.2023 в справі № 489/3691/20 вказано, що спір про визнання незаконним та скасування реєстраційного запису або рішення державного реєстратора про зняття особи з реєстрації місця може розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на житло іншою особою. Належним відповідачем у такому спорі є особа, за заявою якого позивача було знято з реєстрації місця проживання в житловому приміщенні та його власник на момент розгляду справи, за рахунок якого можливо задовольнити таку позовну вимогу. Органи реєстрації, що забезпечують формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи, або його посадові особі, не можуть виступати належними відповідачами у такому спорі. Такий орган лише зобов`язаний виконати відповідне рішення суду незалежно від того, чи був цей орган залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 в справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) вказано, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Вимоги позову про скасування реєстраційної дії та зобов`язання поновити запис про реєстрацію місця проживання фактично зводяться до визнання за позивачем та його сім`єю права користування спірним житлом, саме у третьої особи, оскільки у ТОВ «Аналітик Фінанс» існує безпосередній зв`язок з предметом позову, тому що саме за його заявою було знято позивача з реєстрації, проте до участі у справі у статусі відповідача його не залучено. Належним відповідачем у даному спорі є особа, за заявою якої позивача було знято з реєстрації місця проживання в житловому приміщенні, тобто його власник на момент розгляду справи, за рахунок якого можливо задовольнити таку позовну вимогу.

Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, вважає, що позовні вимоги не доведені належними та допустимими доказами, тому позов позивача не підлягає задоволенню.

За правилом, установленим статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - на позивача.

Отже з огляду на результат розгляду справи судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись статтями5,7,12,13,76,77,80,81,89,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, 3-я особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «АНАЛІТІК ФІНАНС», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання рішення і дій щодо зняття з реєстрації місця проживання незаконним та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після складання повного судового рішення відповідно до ст.268 ЦПК України в цей же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://cz.hr.court.gov.ua

Повний текст рішення складено 11.03.2025 року.

Суддя С.В.Клімова