КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/6540/2025
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 березня 2025 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва, постановлену у складі судді Волошина В.О. в м. Київ 20 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, просив визнати за ним право особистої приватної власності на мотоцикл Harley-Davidson XL 883, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості мотоциклу Harley-Davidson XL 883 в розмірі 215 391,80 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року позовну заяву повернуто заявнику.

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що згідно висновків суду, позивачем не було виконано вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та не усунуто недоліків, з чим він категорично не погоджується. Разом з заявою про усунення недоліків ним було подано до суду ряд клопотань, а саме клопотання про призначення судової експертизи, клопотання про виклик свідків, клопотання про витребування доказів, клопотання про поновлення процесуальних строків для усунення недоліків, які не були взяті до уваги судом.

Вказував, що відповідно до ухвали про залишення позовної заяви без руху суд вимагав надати копії документів, які містять інформацію про оцінку вартості майна станом на час звернення до суду, але надати дану інформацію до матеріалів справи у апелянта не було можливості, адже він не володіє документами, які б підтверджували право власності на транспортний засіб. Мотоцикл було зареєстровано на його колишню дружину ОСОБА_3 . У відповідь на адвокатський запит представника позивача щодо надання інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, щодо транспортних засобів, які були зареєстровані за ОСОБА_3 , ТСЦ № 8044 РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) повідомлено, що така інформація є інформацією з обмеженим доступом. Саме в зв`язку з даними обставинами з метою захисту своїх прав ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів, які судом першої інстанції було проігноровано.

Повідомляв, що з метою повного те всебічного розгляду звернувся до суду з клопотанням про призначення судової експертизи, оскільки для звіту про оцінку майна з висновком про його вартість необхідно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу або технічний паспорт, доступу до яких у нього немає, відповідно спеціалісти відмовляють у складанні звіту. Відтак, можливості надати звіт про оцінку перед тим, як суд витребує необхідні документи, зазначені у клопотанні про витребування доказів, не виявляється можливим, але даний процесуальний документ також був проігнорований судом, не були взяті до уваги обставини справи, тому ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Щодо висновків суду про відсутність викладу обставин, якими обґрунтовуються заявлена судом вимога про визнання права особистої власності позивача на мотоцикл, та уточнити зміст вимог з цього приводу, а також, за необхідності, суб`єктний склад учасників справи, пояснював, що за період шлюбу між сторонами було придбано мотоцикл Harley-Davidson XL 883 за кошти батька позивача, після продажу ним автомобіля, що підтверджується письмовими поясненнями, доданими до матеріалів справи. Тому вказане рухоме майно є майном, яке набуте ОСОБА_1 за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто, однак право власності було зареєстровано за відповідачем. Під час розгляду справи стала відома інформація, що відповідач без згоди позивача здійснила продаж мотоциклу і на сьогоднішній день транспортний засіб за нею не зареєстрований.

Також в ухвалі було зазначено про необхідність надати докази існування спірного рухомого майна, придбання такого майна у шлюбі, а у разі відсутності таких доказів надати суду клопотання про витребування доказів, оформлене відповідно до ст. 84 ЦПК України. Згідно з цією вимогою ним було подано до суду клопотання про допит свідка ОСОБА_4 , який є попереднім власником мотоциклу Harley-Davidson XL 883, який міг би підтвердити інформацію щодо купівлі транспортного засобу на момент перебування ОСОБА_1 в шлюбі з ОСОБА_3 , період переоформлення і те, що саме апелянтом була здійснена передача коштів за мотоцикл.

Зазначив, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі фактичні обставини справи і не досліджено їх належним чином, що є порушенням права на справедливий судовий розгляд та порушенням права на доступ до правосуддя через неврахування всіх обставин справи.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові) віднесена до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, просив визнати за ним право особистої приватної власності на мотоцикл Harley-Davidson XL 883, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості мотоциклу Harley-Davidson XL 883 в розмірі 215 391,80 грн.

Позов мотивував тим, що перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , зареєстрованому 11 вересня 2021 року, який було розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30 листопада 2022 року. За період шлюбу сторонами було придбано майно, однак після розлучення вони з дружиною не можуть дійти згоди щодо розподілу мотоциклу Harley-Davidson XL 883, який був придбаний за кошти батька ОСОБА_1 після продажу ним автомобіля, тобто вказане рухоме майно є майном, яке набуте ним під час шлюбу, але за кошти, що належали йому особисто, проте право власності було зареєстроване за відповідачем.

Під час розгляду справи стала відома інформація, що відповідач без його згоди здійснила продаж мотоциклу та на сьогоднішній день право власності за нею не зареєстроване.

При визначенні ціни відчуженого мотоциклу слід виходити з його дійсної ринкової вартості на час вирішення спору в суді. Оскільки місцезнаходження мотоциклу на час вирішення спору йому невідоме, звертаючись з позовом, він визначив його вартість на підставі відомостей сайту https://auto.ria.comщодо вартості продажу транспортних засобів, аналогічних спірному мотоциклу.

Вважав за можливе здійснити поділ мотоциклу шляхом визнання за ним права особистої приватної власності на мотоцикл Harley-Davidson XL 883. До того ж відповідач не дає йому доступ до квартири, де зберігаються його особисті речі - взуття, одяг, інструменти та матеріали.

Згідно переліку додатків, до позовної заяви ОСОБА_1 надано копію паспорту та РНОКПП, копію судового рішення про розірвання шлюбу, копію письмових пояснень батька, інтернет-оголошення про продаж мотоциклів Harley-Davidson XL, клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху, з наданням строку 10 днів для усунення недоліків позовної заяви. Вказано, що для усунення недоліків позивачу необхідно: 1) надати суду копії документів, які містять інформацію про оцінку вартості майна станом на час звернення до суду (звіт про оцінку майна з висновком про його вартість); 2) визначити дійсну ціну позову у відповідності до ч. 2 ст. 176 ЦПК України, та розрахувати суму судового збору, яка підлягає сплаті, застосовуючи ставку судового збору, передбачену пп.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), та у разі необхідності - доплатити судовий збір і надати суду оригінал квитанції про сплату; 3) зазначити виклад обставин щодо обґрунтування заявленої вимоги про визнання права особистої власності позивача на мотоцикл, та уточнити зміст вимог з цього приводу, а також, за необхідності і суб`єктний склад учасників справи, враховуючи, що транспортний засіб, за твердженням позивача, на праві власності на даний час належить іншій особі; 4) надати докази існування спірного рухомого майна, придбання такого майна у шлюбі (фіскальний чек, товарний чек, тощо), а у разі відсутності таких доказів надати суду клопотання про витребування доказів, оформлене у відповідності до вимог ст. 84 ЦПК України.

09 грудня 2024 року ОСОБА_1 подано до суду заяву про усунення недоліків, у якій він просив прийняти заяву про усунення недоліків до розгляду, відкрити провадження у справі № 761/29925/24 за його позовом про поділ майна подружжя. Додатками до заяви є: клопотання про призначення судової експертизи, клопотання про виклик свідків, клопотання про витребування доказів, клопотання про поновлення строку на усунення недоліків, заява про усунення недоліків разом з додатками для сторін.

У заяві про виклик свідків ОСОБА_1 просив з метою повного та всебічного розгляду справи викликати свідка ОСОБА_4 , який є попереднім власником мотоциклу Harley-Davidson XL 883, який може підтвердити інформацію щодо купівлі транспортного засобу на момент перебування ОСОБА_1 в шлюбі з ОСОБА_3 , період переоформлення і те, що саме позивачем була здійснена передача коштів за мотоцикл.

У клопотанні про призначення судової експертизи ОСОБА_1 зазначив, що місцезнаходження мотоцикла на час вирішення спору йому невідоме, тому позивачем визначена оцінка мотоцикла на підставі відомостей сайту https://auto.ria.com щодо вартості продажу аналогічних транспортних засобів. Оскільки для звіту про оцінку майна з висновком про його вартість необхідне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу або технічний паспорт, доступу до яких в нього немає, відповідно спеціалісти відмовляють у складанні звіту, тому можливості надати звіт про оцінку, перед тим, як суд витребує необхідні документи, зазначені у клопотанні про витребування доказів, не виявляється можливим. На підставі вищевикладеного просив призначити в справі експертизу, виконання якої доручити експертам КНДІСЕ, на вирішення якої поставити питання, якою є дійсна ринкова вартість мотоциклу Harley-Davidson XL 883.

У клопотанні про витребування доказів ОСОБА_1 зазначив, що інформація про транспортні засоби, які були зареєстровані за ОСОБА_3 , є інформацією з обмеженим доступом відповідно до Законів України «Про доступ до публічної інформації», «Про інформацію» та «Про захист персональних даних», а тому позивач не може надати суду вказану інформацію та копії документів. Згідно відповіді на адвокатський запит РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) повідомлено, що згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів, 22 лютого 2022 року в ТСЦ 8044 транспортний засіб Harley-Davidson XL 883 перереєстровано на ім`я ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 804/2022/3124010 від 22 лютого 2022 року, укладеного в ТСЦ 8044. 08 березня 2024 року в ТСЦ 8044 вказаний транспортний засіб перереєстровано з ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_5 , підстава - договір комісії № 7191/24/000733 від 07 березня 2024 року, договір купівлі-продажу № 7191/24/000733 від 08 березня 2024 року, укладені в суб`єкта господарювання ТОВ «Автосправа». 13 серпня 2024 року в ТСЦ 8045 транспортний засіб з ОСОБА_5 перереєстроване на нового власника, який є актуальним станом на 26 листопада 2024 року. На підставі вищевикладеного, просив витребувати з РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) інформацію та копії документів, а саме коли та на підставі яких документів за ОСОБА_3 був зареєстрований мотоцикл Harley-Davidson XL 883, д.н.з. НОМЕР_1 , надати копію документу, на підставі якого ОСОБА_3 стала власником мотоциклу Harley-Davidson XL 883 д.н.з. НОМЕР_1 , інформацію, коли та на підставі якого документу мотоцикл Harley-Davidson XL 883 д.н.з. НОМЕР_1 був перереєстрований з ОСОБА_3 та на кого; надати копію документу, на підставі якого мотоцикл Harley-Davidson XL 883 д.н.з. НОМЕР_1 був перереєстрований з ОСОБА_3 на ОСОБА_5 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто заявникові.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачеві, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не усунуті недоліки позовної заяви.

Судом було встановлено, що 09 грудня 2024 року засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 11 листопада 2024 року. Проте, позивачем вимог ухвали суду про залишення заяви без руху виконано не було, та не усунуто недоліків вказаної заяви. Разом із заявою про усунення недоліків, позивачем подано до суду ряд клопотань: клопотання про призначення судової експертизи; клопотання про виклик свідка; клопотання про витребування доказів; клопотання про поновлення процесуальних строків на усунення недоліків. Дослідивши подану позивачем заяву про усунення недоліків, суд вважав, що вказана заява взагалі не містить уточненого послідовного викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, як і не містить посилань на відповідні докази, які їх підтверджують, у даному випадку, на наявні клопотання позивача про витребування доказів, виклик свідків та призначення судової експертизи, які є додатками до заяви про усунення недоліків. Суд констатував, що вказана заява містить лише стисло викладені етапи руху даної справи, а не виклад обставин на усунення недоліків, визначених ухвалою суду від 11 листопада 2024 року. Разом з тим, ухвалою суду від 11 листопада 2024 року позивачу було роз`яснено порядок усунення недоліків.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з положеннями ст. 185-187 ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 185 ЦПК України).

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 175, 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Статтею 175 ЦПК України встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява.

Зокрема, відповідно до ч. 3 - 6 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху та в подальшому повертаючи її позивачу з підстав того, що позивачем не усунуто пункти 1, 2, 4 недоліків, зазначених в ухвалі від 11 листопада 2024 року про залишення позовної заяви без руху, згідно яких, позивачу необхідно було надати суду копії документів, які містять інформацію про оцінку вартості майна станом на час звернення до суду (звіт про оцінку майна з висновком про його вартість); зазначити виклад обставин щодо обґрунтування заявленої вимоги про визнання права особистої власності позивача на мотоцикл, та уточнити зміст вимог з цього приводу, а також, за необхідності і суб`єктний склад учасників справи, враховуючи, що транспортний засіб, за твердженням позивача, на праві власності на даний час належить іншій особі; надати докази існування спірного рухомого майна, придбання такого майна у шлюбі (фіскальний чек, товарний чек, тощо), а у разі відсутності таких доказів надати суду клопотання про витребування доказів, оформлене у відповідності до вимог ст. 84 ЦПК України, - судом першої інстанції залишено поза увагою, що відповідно до ст. 175 ЦПК України ОСОБА_1 в позовній заяві зазначено зміст позовних вимог, спосіб захисту прав або інтересів, передбачений законом, який позивач просить суд визначити у рішенні; зміст позовних вимог щодо відповідача ОСОБА_3 ; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Вимоги до деталізації цих відомостей положеннями ст. 175 ЦПК України не встановлені, а отже викладення їх змісту віднесено на розсуд позивача.

Вказуючи, що позивачем не надано доказів, які, на думку суду, мали бути надані разом із позовом, суд першої інстанції втрутився у право позивача самостійно визначати обсяг доказової бази і фактично вдався до оцінки обґрунтованості позову, залишивши поза увагою, що питання про те, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України вирішується судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення по суті справи, а не на стадії відкриття провадження у справі.

На стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі суддя не вправі вирішувати питання достатності доказів, поданих позивачем на обґрунтування своїх вимог, а кожна сторона може розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, відсутність певних доказів не перешкоджає розгляду справи, за результатами якого вирішується питання про доведеність чи недоведеність пред`явлених позовних вимог, оцінка доказів є можливою виключно на стадії розгляду справи по суті.

До подібних висновків Верховний Суд дійшов у постановах від 08 квітня 2020 року у справі № 761/41071/19 (провадження № 61-2192св20); від 25 січня 2021 року у справі № 308/13063/19 (провадження № 61-7912св20), від 06 грудня 2023 року у справі № 337/804/23 (провадження № 61-12848 св 23).

Судом першої інстанції також залишено поза увагою, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження 14-61цс18)).

Апеляційний суд також враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 53 ЦПК України якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Враховуючи вищевикладене, покладення судом першої інстанції на позивача обов`язку усунення недоліків позовної заяви шляхом надання додаткових доказів, викладання додаткових обставин, заявлення додаткових клопотань, уточнення позовних вимог та суб`єктного складу учасників справи на стадії відкриття провадження, є безпідставним.

Зажадавши у позивача в ухвалі від 11 листопада 2024 року надання копії документів, які містять інформацію про оцінку вартості майна станом на час звернення до суду (звіт про оцінку майна з висновком про його вартість); зазначення викладу обставин щодо обґрунтування заявленої вимоги про визнання права особистої власності позивача на мотоцикл, та уточнення змісту вимог з цього приводу, а також, за необхідності і суб`єктного складу учасників справи, враховуючи, що транспортний засіб, за твердженням позивача, на праві власності на даний час належить іншій особі; надання докази існування спірного рухомого майна, придбання такого майна у шлюбі (фіскальний чек, товарний чек, тощо), а у разі відсутності таких доказів надання суду клопотання про витребування доказів, оформлене у відповідності до вимог ст. 84 ЦПК України, суд першої інстанції фактично втрутився у право позивача визначати обґрунтування позову, обсяг доказової бази та суб`єктний склад учасників справи на стадії відкриття провадження в справі.

Крім того, в ухвалі від 11 листопада 2024 року суд першої інстанції вимагав у позивача визначити дійсну ціну позову у відповідності до ч. 2 ст. 176 ЦПК України, та розрахувати суму судового збору, яка підлягає сплаті, застосовуючи ставку судового збору, передбачену пп.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», та у разі необхідності - доплатити судовий збір і надати суду оригінал квитанції про сплату.

Судом першої інстанції залишено поза увагою, що позивачем визначено ціну позову, враховуючи ринкову вартість спірного майна, та сплачено судовий збір відповідно до такої ціни, і що процесуальні дії суду у випадку, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, визначені безпосередньо у ч. 2 ст. 176 ЦПК України.

Так, ч. 2 ст. 176 ЦПК України передбачено, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Аналогічні вимоги встановлені ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, суд першої інстанції повинен був діяти відповідно до вимог ч. 2 ст. 176 ЦПК України, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», однак протиправно усунувся від цього та безпідставно переклав їх виконання на позивача.

Відтак, питання, на які вказав суд першої інстанції, надаючи ухвалою строк для усунення недоліків та повертаючи в подальшому позовну заяву, могли бути з`ясовані судом після відкриття провадження в справі.

Сама по собі процесуальна неможливість оскарження ухвали про залишення позовної заяви без руху не зобов`язує позивача беззаперечно виконувати вимоги суду щодо усунення недоліків, якщо ці вимоги не відповідають вимогам закону.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», №35787/03, п. 29).

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, пункт 25).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Аналізуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального права, апеляційний суд вважає, що підстави для залишення позовної заяви без руху та в наступному її повернення були відсутні, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, суд першої інстанції дійшов передчасного та помилкового висновку про повернення заявнику позовної заяви з підстав, передбачених ст. 185 ЦПК України.

Апеляційний суд приходить до висновку, що повернення позовної заяви із підстав, наведених судом першої інстанції, є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачу не може вважатися законною і обґрунтованою, не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.