Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/1318/25
У Х В А Л А

07.03.2025 року м. Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної зави,

В С Т А Н О В И В:

07.03.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, згідно якої просить:

Здійснити забезпечення позову шляхом накладення арешту на наступні об`єкти, які є предметом спору:

- земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7601 га, що знаходиться за межами населених пунктів Олешницької сільської Ради в контурі 326, ділянка 10, та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії ЯИ №507614 від 03.12.2010 року, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №25.

- земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,5405 га, що знаходиться за межами населених пунктів Олешницької сільської Ради в контурі 229, ділянка 45, та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії ЯИ №507559 від 03.12.2010 року, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №23.до набранням судовим рішенням по даній справі законної сили.

Заборонити будь-яким особам здійснення будь-яких дій (в тому числі правочинів спрямованих на відчуження будь-яким способом (купівля-продаж, дарування, тощо), передачу в іпотеку та заставу) відносно вищевказаних земельних ділянок, до набранням судовим рішенням по даній справі законної сили.

Подана заява мотивована тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являєтьсь спадкоємцем майна покійного батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Іншим спадкоємцем майна є ОСОБА_4 , яка напередодні подала нотаріально посвідчену заяву, що не має наміру звертатися за захистом до суду по даному спору.

Відповідач по справі ОСОБА_2 за життя батька боргував йому кошти. Так, однією з останніх розписок, яка посвідчена 08.08.2008 року секретарем виконавчого комітету Олешницької сільської Ради Попович С.М., зареєстрованої в реєстрі за №349 підтверджується, що ОСОБА_2 отримав 01.08.2008 року в борг від ОСОБА_3 гроші готівкою в сумі 9500 (Дев`ять тисяч п`ятсот) гривень, які зобов`язувався повернути в термін до 01.11.2008 року.

Відповідно до вищевказаної Розписки, як гарантію щодо повернення отриманих в борг грошей, ОСОБА_2 віддав в заставу свою земельну ділянку в розмірі 2,18 умовних гектарів вартістю 7077 гривень, належної йому у відповідності до Сертифікату ЗК №0088045 від 01.07.1997 року (перереєстровано 12.12.2006 року), та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.12.2006 року №2288.

В цій же Розписці вказано, що якщо отримані ОСОБА_2 кошти не будуть повернуті у вказаний термін, то ОСОБА_3 має право звернутись до суду для вирішення спору у відповідності до чинного законодавства України.

18.02.2016 року між ОСОБА_2 та моїм батьком ОСОБА_3 укладені три Попередні договори про намір купівлі-продажу земельних ділянок сільськогосподарського призначення (площею 1,1201 га, 0,7601 га та 0,5405 га), які зареєстровані директором Виноградівської універсальної товарної біржі ОСОБА_5 .

Відповідно до умов вищевказаних попередніх договорів Сторони зобов`язувалися в майбутньому (після скасування мораторію на купівлю-продаж земель сільськогосподарського призначення в Україні) укласти і належним чином оформити договори купівлі-продажу земельних ділянок. Тобто ОСОБА_2 зобов`язувався передати у власність ОСОБА_3 три земельні ділянки (площею 1,1201 га, 0,7601 га та 0,5405 га), а ОСОБА_3 зобовязувався прийняти земельні ділянки, та сплатити за них ціну, яка визначена в п.2.1. кожного попереднього Договору.

Так, в момент підписання Попередніх договорів батько сплатив Відповідачеві вартість земельних ділянок, що підтверджується самим договором. Крім цього, до кожного з Попередніх договорів приєднані оригінали Державних актів про право власності на земельні ділянки, що підтверджує реальність намірів Сторін.

З того часу їх сім`я користується земельними ділянками згідно їх цільового призначення Однак, ІНФОРМАЦІЯ_3 батько раптово помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яку вона разом з ОСОБА_4 прийняли в рівних частках за законом.

Про існування Попередніх договорів купівлі-продажу земельних ділянок сільськогосподарського призначення спочатку нам не було відомо. Після, вони звертались до нотаріуса з тим, як переоформити дані правочини. На що нотаріус повідомила, що як спадкоємці померлого ОСОБА_3 (Покупця) мають право укласти Договора купівлі-продажу (Основні), що і є передбачено Попередніми договорами.

Вона неодноразово зверталась до Відповідача з даною вимогою, на що він постійно знаходив якісь відмазки, відкладав дану дію по різним причинам.

Випадково стало відомо, що Відповідач активно займається продажем земельних ділянок.

Так, 20.09.2024 року ОСОБА_2 продав одну із земельних ділянок, яку зобов`язувався продати її батькові за попереднім договором, а саме земельну ділянку площею 1,1201 га ОСОБА_6 (Договір, посвідчений приватним нотаріусом Берегівської РНО Пилип М.А., та зареєтрований в реєстрі за №3218 додається). Цей продаж ОСОБА_2 здійснив за 37000 (Тридцять сім тисяч) гривень, хоча батько вже сплатив був за неї кошти в розмірі 29545, 85 (Двадцять дев`ять тисяч п`ятсот сорок п`ять грн., 85 коп.) гривень.

Не дивлячись на те, що на теперішній час є інший власник земельної ділянки, вона продовжує нею користуватись. Складається враження, що ОСОБА_2 з метою невиконання зобов`язань переоформляє право власності на інших осіб, адже до цього часу ніхто не появляється і не заявляє про свої права, як власника майна.

Вона звернулась до нього з вимогою пояснити, що відбувається. Ніяких пояснень не отримала, натомість почула, що він не збирається укладати Основні договори купівлі-продажу, а якщо вона рахує, що права порушені нехай звертається до суду.

Також з початку лютого цього року, до неї звертаються сторонні люди з запитаннями щодо земельних ділянок (в тому числі, яка їх вартість, чому вона відмовилась від купівлі їх, адже ОСОБА_2 землі активно продає).

Отже, іншого захисту як звернення до суду не має, так як усні перемовини не дають жодного результату.

Має намір звернутися до Виноградівського районного суду з позовом "Про зобов`язання вчинити дії та відшкодування шкоди, завданої внаслідок невиконання зобов`язань" однак для підготовки позову до суду необхідно належно підготувати позовну заяву, додатки та докази, якими обґрунтувати позов. Разом з тим повідомили, що ОСОБА_2 не тільки вже продав одну із земельних ділянок, а й активно продає і інші земельні ділянки, для чого шукає потенційних покупців, і відповідно вона буде позбавлена можливості в подальшому захистити свої порушені права.

Застосування даних заходів є необхідним, оскільки є вагомі підстави вважати, що поданий у майбутньому позов в разі його задоволення та винесене рішення неможливо буде виконати.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви та додані до неї матеріали, суд приходить до наступного.

У відповідності до положень частини 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову дає можливість суду до ухвалення рішення по суті вжити заходів щодо забезпечення заявленого позову у певних визначених випадках, враховуючи чітко визначені підстави.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» також роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позов, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим подана заява про забезпечення позову до подання позовної заяви зазначеним вимогам не відповідає.

З поданої заяви та доданих документів не можливо встановити, між ким існує спір та чи існує він взагалі.

Обгрунтовуючи необхідність накладення арешту на земельні ділянки заявник ОСОБА_1 вказує, що бажає звернутися до суду з позовом Про зобов`язання вчинити дії та відшкодування шкоди, завданої внаслідок невиконання зобов`язань" однак не зазначає до кого вона планує подати позов (хто саме буде відповідачем) і яке відношення до такого позову мають вказані земельні ділянки.

Доводи заявника на обґрунтування вимог заяви про те, що ОСОБА_2 має намір відчужити земельні ділянки є виключно припущенням.

Фактично заявник звернувся до суду не із заявою про забезпечення позову а з виключно з вимогою про накладення арешту на майно.

На підставі наведеного немає достатніх підстав вважати, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду буде утруднений чи неможливий без такого забезпечення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, не має достатніх підстав вважати, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Доводів про те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, жодних не зазначено.

За вказаних обставин клопотання про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий В. В. Леньо