МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2025 р. Справа №760/16407/24

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Білоцької Л.В., розглянувши у приміщенні суду в смт Макарів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом

Моторно (транспортного) страхового борю України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и в :

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ, позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 38 484,19 грн матеріальної шкоди в порядку регресу. Також просив стягнути з відповідача на свою користь понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 13.10.2022 року в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) за участю транспортного засобу «Ямаха» р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Шкода» р/н НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортним засобам завдано механічних пошкоджень.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП.

Цивільно-правова відповідальність відповідача як винної особи за шкоду, заподіяну майну третіх осіб на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була забезпечена за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Застрахована, потерпіла особа звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) із заявою про відшкодування шкоди.

МТСБУ визначило розмір заподіяного збитку та здійснило потерпілій особі регламентну виплату у розмірі 36 834,19 грн. Загальний розмір з урахуванням понесених витрат з визначення такої шкоди складає 38 484,19 грн.

Враховуючи, що винуватцем ДТП визнано відповідача, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, тому позивач вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу.

Оскільки в досудовому порядку даний спір з відповідачем не вирішено, тому позивач за захистом своїх прав звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.07.2024 року дану справу передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.08.2024 року дану справу передано за підсудністю до Макарівського районного суду Київської області.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 09.12.2024 року позов МТСБУ прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копія ухвали від 09.12.2024 року та копія позовної заяви з додатками відповідачу надсилалися за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , поштове відправлення № 565 повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою, дата 26.12.2024 року», що з урахуванням п. 99.1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ №270 від 05.03.2009 року, та п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням особи про розгляд справи. Відповідно у встановлений судом строк, відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, у зв`язку з чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

13.10.2022 року в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ямаха» р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Шкода» р/н НОМЕР_2 (а.с. 8-9).

Внаслідок ДТП транспортним засобам завдано механічних пошкоджень.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 21.11.2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вказаної ДТП (а.с. 6-7).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність потерпілої особи на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована згідно Полісу № 209218950 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 12).

Цивільно-правова відповідальність відповідача як винної особи за шкоду, заподіяну майну третіх осіб на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була забезпечена за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 13).

Застрахована, потерпіла особа звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) із заявою про відшкодування шкоди (а.с. 29).

МТСБУ визначило розмір заподіяного збитку та здійснило потерпілій особі регламентну виплату у розмірі 36 834,19 грн. Загальний розмір з урахуванням понесених витрат з визначення такої шкоди складає 38 484,19 грн, що підтверджується звітом № 12/12/22 від 07.12.2022 року (а.с. 14-28), довідкою №1 від 30.01.2023 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с. 32), наказом про відшкодування шкоди (а.с. 32 зворот), платіжною інструкцією на суму 36 834,19 грн (а.с. 33) та платіжною інструкцією на суму 1650,00 грн оплата послуг експерта (а.с. 34).

Вирішуючи вимоги позивача, суд керується наступним.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Відповідно до ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п. 27.1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

П. 27.2. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Статтею 38 підпункт 38.2.1 Закону передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили умислу потерпілого.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, і володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028,00 грн.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83 95, 141, 247, 265, 354-355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги Моторно (транспортного) страхового борю України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 38 484,19 грн матеріальної шкоди в порядку регресу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 11.03.2025 року.

Реквізити сторін:

Моторно (транспортне) страхове борю України: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, .

ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Л.В. Білоцька