Справа №443/330/25
Провадження №2/443/368/25
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

11 березня 2025 року суддя Жидачівського районного суду Львівської області Сливка С.І., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів, шляхом зміни способу утримання аліментів щодо пропорційного розподілу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просить ухвалити рішення, яким змінити спосіб утримання аліментів з фіксованого відсотка на пропорційний розподіл в межах 50% від заробітної плати боржника на всіх дітей по 12,5 % від доходу боржника та зобов`язати виконавчу службу здійснювати утримання аліментів пропорційно кількості дітей у межах встановленого законом максимуму.

Дослідивши позовну заяву суддя прийшов до висновку, що подана позовна заява підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Разом з тим, виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

У розумінні наведеного, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм ЦПК України.

Як видно із змісту позовної заяви, позивач зазначає, що відповідачка по справі ОСОБА_2 його колишня дружина, а відповідачка ОСОБА_3 його теперішня дружина.

Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 16.06.2018 року, на підставі виконавчого листа 143/78/18, виданого 21.03.2018 року Погребищенським районним судом Вінницької області було звернено стягнення на його доходи у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку в користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання їхнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 19.01.2018 року до його повноліття (ВП 56403499).

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.01.2025 ВП 76820273 на підставі судового наказу №943/2782/24 Буського районного суду Львівської області постановлено стягувати з нього у користь ОСОБА_5 на утримання дітей, ОСОБА_6 , 2018 р.н., ОСОБА_7 , 2020 р.н., ОСОБА_8 , 2022 р.н. аліменти у розмірі половини заробітку, починаючи з 10.12.2024 року до досягнення дітьми повноліття.

Таким чином, по двох окремих виконавчих провадженнях з нього утримуються аліменти на чотирьох дітей.

Відповідно до статті 188 ЦПК України, визначено підстави та порядок об`єднання позовних вимог. Зокрема, згідно з частиною першою цієї статті в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Тобто, об`єднані в одне провадження можуть бути декілька позовних вимог, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших, тобто є похідними.

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються пов`язаністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же підстав або доказів.

Метою об`єднання позовних вимог є можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання непов`язаних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Під вимогою розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача стосовно предмету спору. Однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

З наведеного вбачається, що позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі №911/414/18, постановах Верховного Суду від 22.04.2019 року у справі № 914/2191/18, від 02.12.2020 року у справі № 908/420/20.

Як зазначалось вище, звертаючись до суду з цим позовом, позивач обґрунтовує свої вимоги неможливістю сплачувати аліменти, які присуджені до сплати на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання їхнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Погребищенським районним судом Вінницької області від 26.02.2018 по справі №143/78/18 та на користь відповідачки - ОСОБА_5 на утримання дітей, ОСОБА_6 , 2018 р.н., ОСОБА_7 , 2020 р.н., ОСОБА_8 , 2022 р.н., визначений наказом Буського районного суду Львівської області від 12.12.2024 по справі №943/2782/24, що свідчить про те, що позивачем фактично заявлено дві самостійні вимоги до двох різних відповідачів, які не пов`язані між собою.

Враховуючи наведене, суд вважає, що, пред`явивши вимоги про зміну способу стягнення та розміру аліментів, які стягуються за двома різними рішеннями судів на користь двох різних відповідачів, позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, визначені у ст. 188 ЦПК України, оскільки такі позовні вимоги не пов`язані між собою підставою виникнення, такі вимоги не є основними та похідним, вимоги заявлені з різних підстав. Фактично позивачем заявлено дві окремі позовні заяви до різних відповідачів.

При цьому судом не встановлено наявності підстав для застосування положень статті 188 ЦПК України щодо роз`єднання позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 із власної ініціативи, всупереч вимогам ст. 188 ЦПК України, об`єднав позовні вимоги без дотримання правил їх об`єднання.

Судом при постановленні даної ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить із того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. (Рішення Суду у справі Жоффрделя Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до вимог п.2 ч.4 ст.185 ЦПК України заява повертається у випадку, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог, про що постановляється ухвала.

За наведених обставин приходжу до висновку, що оскільки позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, відтак позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів, шляхом зміни способу утримання аліментів щодо пропорційного розподілу, слід повернути позивачу, що не позбавляє його права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 7 статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 185 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів, шляхом зміни способу утримання аліментів щодо пропорційного розподілу повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя С.І. Сливка