Єдиний унікальний номер справи 758/2247/24
Провадження №22-з/824/257/2025
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 липня 2024 року та апеляційними скаргами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання договорів купівлі-продажу рухомого майна недійсними та зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2024 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання договорів купівлі-продажу рухомого майна недійсними та зобов`язання до вчинення дій.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25 липня 2024 року позов задоволено частково, визнано недійсним договір купівлі - продажу від 29.01.2020 року № 6179/20002811 автомобіля HYUNDAI TUCSON, 2008 року випуску, легковий універсал-В, VTN-код НОМЕР_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; відновлене становище, яке існувало до порушення шляхом повернення частки у праві спільної часткової власності на автомобіль HYUNDAI TUCSON, 2008 року випуску, легковий універсал-В, VTN-код НОМЕР_1 у розмірі 1/2 ОСОБА_3 ; в іншій частині позовних вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211 гривень 20 копійок з кожного.

Додатковим рішенням Подільського районного суду м. Києва від 06 вересня 2024 року частково задоволено заяву представника позивача щодо розподілу судових витрат та стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі по 15 000,00 грн. з кожного.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 січня 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено без задоволення; рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 липня 2024 року та додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 вересня 2024 року залишене без змін.

21 січня 2025 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, в якій вона просить постановити додаткове рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 3 250 грн. з кожного; з ОСОБА_2 - в розмірі 15 000 грн.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначила, що вказала в апеляційній скарзі, опередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку розглядом апеляційних скарг, та повідомила, що докази на підтвердження судових витрат у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції а також докази на підтвердження обсягу послуг із надання професійної правничої допомоги будуть надані не пізніше 5 днів після ухвалення рішення суду у справі.

Також зазначила, що такий порядок подання документів, обумовлений тим, що позивач з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази через необхідність враховувати витрачений адвокатом час на правничу допомогу, що не має визначеного характеру до проголошення рішення,

На підтвердження вказаних витрат ОСОБА_1 долучила копію додаткової угоди № 2 від 18.01.2025 року, копію акта виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 18.01.2025 року.

11 лютого 2025 року до апеляційного суду від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, в якій вона просить відмовити позивачу в задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу.

У судове засідання, призначене на 13.02.2025 року, з`явився представник позивача.

Згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи та вищевказану заяву, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що дана заява не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розподіл таких витрат, згідно ст. 141 ЦПК України здійснюється за результатом розгляду позовних вимог по суті.

У заяві про ухвалення додаткового рішення позивач зазначила, що загальні витрати на правничу допомогу згідно з Договору та Додаткової угоди №2 у зв`язку із розглядом апеляційних скарг ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 вересня 2024 року та апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 25.07.2024р. у справі №758/2247/24 складаються з винагороди за надану правничу допомогу та Гонорар успіху 16500,00 грн. + 5000,00 грн. = 21500,00 грн.

Положеннями ч.8 ст.141 ЦПК України передбачено загальне правило щодо можливості подачі доказів про судові витрати протягом 5-ти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У той же час Цивільний процесуальний кодекс України містить спеціальну норму з цього приводу, а саме ст. 246 ЦПК України, зі змісту якої вбачається, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 дійшов наступного правового висновку:

«Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України).

Таким чином, у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі.

У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат».

У вищевказаній справі Верховний Суд зазначив, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на обґрунтування поважності причин неподання доказів до закінчення судових дебатів зазначила, що не могла подати докази, через необхідність враховувати витрачений адвокатом час на правничу допомогу, що не має визначеного характеру до проголошення рішення.

Водночас, як зазначено позивачем в її заяві, на стадії апеляційного розгляду справи на виконання Договору про надання правничої допомоги адвокатським бюро було надано Клієнту наступні юридичні послуги:

- ознайомлення із апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 25.07.2024р., пошук та аналіз судової практики, визначення судової перспективи захисту прав Клієнта;

- складання та подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 ,

- ознайомлення із апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 вересня 2024 року, пошук та аналіз судової практики, визначення судової перспективи захисту прав Клієнта;

- складання та подання відзиву на апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 вересня 2024 року;

Саме про відшкодування вартості виключно зазначених вище послуг і було заявлено позивачем в поданій заяві про ухвалення додаткового судового рішення.

Колегія суддів зважає на те, що зазначений перелік послуг був наданий позивачу виключно на стадії вивчення матеріалів справи та підготовки відзиву на апеляційні скарги, відшкодування вартості жодних інших послуг з правничої допомоги заявлено не було, тому твердження про неможливість вирахувати витрачений адвокатом час на правничу допомогу під час розгляду справи в апеляційній інстанції до закінчення судових дебатів не може бути прийняте судом.

За таких умов жодних обставин, що об`єктивно перешкоджали стороні позивача в можливості подачі таких документів до закінчення судових дебатів, не вбачається.

З урахуванням вищевказаної правової позиції Верховного Суду та наведених процесуальних норм, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що належного обґрунтування неможливості подання доказів понесення витрат на правничу допомогу у визначений законом строк заявником не наведено. В свою чергу це обумовлює відсутність підстав для задоволення заяви про стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 83, 141, 270, 367 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько