Справа № 143/418/23
25.02.2025 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області, в складі:
головуючого судді Бойка А. В.,
з участю секретаря Шуваріної В. А.,
прокурора Немирівської окружної прокуратури Огірчук О.Ю.,
представника Погребищенської міської ради Жмурчук О. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Погребище цивільну справу за позовом керівника Немирівської окружної прокуратури Петраша Ростислава Івановича в інтересах держави в особі Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРЗЕМРЕССУРС», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації права власності з одночасним припиненням права приватної власності, скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки, витребування земельної ділянки, -
21.04.2023 керівник Немирівської окружної прокуратури Петраш Р. І. в інтересах держави в особі Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області звернувся до Погребищенського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ТОВ «УКРЗЕМРЕССУРС», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , згідно з яким просить:
Позовні вимоги мотивовані тим, що Немирівською окружною прокуратурою за результатами вивчення стану законності при розпорядженні земельними ділянками державної власності на території Погребищенської територіальної громади Вінницького району Вінницької області виявлено порушення вимог Земельного кодексу України при наданні Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області у приватну власність громадянам України земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства.
Таким чином, всупереч вимогам ст. ст. 116,118, 121 ЗК України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 при зверненні до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотаннями про затвердження проектів землеустрою, та зазначаючи при цьому, що не скористалися правом безоплатної приватизації земельних ділянок по даному виду використання, надали недостовірну інформацію, оскільки раніше використали право на безоплатну приватизацію земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства.
При цьому, ТОВ «УКРЗЕМРЕССУРС» набуло вказані земельні ділянки в осіб, які не мали права їх отримувати та відчужувати.
Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 26.04.2023 позовну заяву залишено без руху.
04.05.2023 на виконання вимог ухвали суду недоліки позовної заяви було усунуто та ухвалою суду від 04.05.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
14.06.2023 від керівника Немирівської окружної прокуратури надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.
Також 14.06.2023 від Немирівської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що спірні земельні ділянки вибули із державної власності внаслідок незаконного повторного використання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника цих земельних ділянок держави, оскільки видача ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області наказу не відповідає вимогам законодавства та інтересам держави.
Ухвалою суду від 15.06.2023 клопотання керівника Немирівської окружної прокуратури задоволено, провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Господарського суду Вінницької області в справі №902/1159/22.
28.09.2023 від керівника Немирівської окружної прокуратури надійшло клопотання про відновлення провадження у справі.
Ухвалою суду від 02.10.2023 провадження у справі відновлено, справа призначена до підготовчого судового засідання на 03.11.2023.
Ухвалою суду від 03.11.2023 задоволено клопотання представника Немирівської окружної прокуратури Огірчук О. Ю., витребувано із ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області належним чином завірені копії клопотань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що слугували підставою для видачі наказу ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області №2-9391/15-20-СГ від 24.04.2020.
08.12.2023 представником відповідача адвокатом Щавінським К. С. подано клопотання про закриття провадження у справі.
08.12.2025 судове засідання не відбулося у зв`язку з участю головуючого судді Бойка А. В. у підготовці суддів місцевих загальних судів, яке проводилось Національною школою суддів України.
18.01.2024 представник відповідача адвокат Щавінський К. С. подав клопотання про зупинення провадження у справі, яке ухвалою суду від 18.01.2024 було задоволено, провадження у справі зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №902/1159/22.
23.02.2024 від представника Немирівської окружної прокуратури надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.
Ухвалю суду від 27.02.2024 провадження у справі відновлено, справа призначена до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 04.04.2024.
04.04.2024 підготовче судове засідання було відкладено у зв`язку з перебуванням головуючого судді Бойка А. В. в нарадчій кімнаті по справі №143/1120/23.
21.05.2024 розгляд справи відкладено у зв`язку з надходженням клопотання представника відповідача адвоката Щавінського К. С. про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою.
20.06.2024 представник відповідача адвокат Щавінський К. С. надіслав клопотання про компенсацію вартості земельної ділянки у випадку задоволення позову та додаткові пояснення у справі в яких щодо задоволення позовних вимог заперечив вказуючи, що позбавлення добросовісного набувача ОСОБА_1 права приватної власності без жодної компенсації за витребуване у неї майно не можна вважати пропорційним (співмірним) меті, яка переслідується, оскільки має місце явне порушення балансу інтересів, за якого на невинну особу покладається надмірний тягар.
21.06.2024 від керівника Немирівської окружної прокуратури надійшли додаткові пояснення, у яких вимоги позовної заяви підтримав, зазначив, що після завершення цього судового процесу відповідачка ОСОБА_1 не позбавлена можливості відновити своє право, зокрема, пред`явивши вимоги до особи, в якої придбала спірні земельні ділянки, про відшкодування збитків на підставі ст.661 ЦПК України.
21.06.2024 судове засідання зняте з розгляду у зв`язку з оголошенням сигналу «Повітряна тривога».
13.09.2024 на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів від 03.11.2023 із ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області до суду надійшли копії документів.
Ухвалою суду від 13.09.2024 підготовче судове засідання закрито, справа призначена до розгляду по суті.
18.10.2024 судове засідання відкладено у зв`язку з перебуванням головуючого судді Бойка А. В. в додатковій оплачуваній відпустці.
14.11.2024 розгляд справи відкладену у зв`язку з відповідним клопотанням представника відповідача адвоката Щавінського К. С. про відкладення розгляду справу у зв`язку з його зайнятістю у іншому процесі.
03.12.2024 розгляд справи відкладену у зв`язку з відповідним клопотанням представника відповідача адвоката Щавінського К. С. про відкладення розгляду справу у зв`язку з його зайнятістю у іншому процесі.
09.01.2025 представник відповідача адвокат Щавінський К. С. подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з формуванням нової позиції по справі.
30.01.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача.
У судовому засіданні представник Немирівської окружної прокуратури Огірчук О. Ю. позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити.
Представник Погребищенської міської ради Жмурчук О. М. позов підтримала також, просила його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Щавінський К. С. в судове засідання не з`явилися, однак від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Проти задоволення позовних вимог заперечував (т.3 а. с. 125).
Представник ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, подав заяву у якій розгляд справи просив провести у його відсутності (т.3 а. с. 97).
Представник третьої особи ТОВ «УКРЗЕМРЕССУРС», а також треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, не повідомляючи про причини неявки, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені завчасно у встановленому законом порядку.
З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позові вимоги підлягають до задоволення повністю з огляду на таке.
13.03.2020 до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області надійшло клопотання гр. ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення площею 1,9820 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (т. 3 а. с. 21).
За домовленістю сторін продаж земельної ділянки вчиняється за 37 600 грн, які покупець зобов`язується сплатити продавцю протягом одного року з дня укладення цього договору через касу товариства за місцем знаходження товариства (п. 3.1 договору).
Згідно із висновком про вартість об`єкту оцінки наданого суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_7 , оціночна (ринкова) вартість відчуженої за цим договором земельної ділянки станом на 26.06.2020 становить - 37 600 грн (п. 3.2 договору).
Договір вважається укладеним з дня його нотаріального посвідчення та державної реєстрації (п. 9.12 договору).
Право власності на земельну ділянку було зареєстровано за ТОВ «УКРЗЕМРЕССУРС» шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
13.03.2020 до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області надійшло клопотання гр. ОСОБА_3 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення площею 1,9820 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (т. 3 а. с. 22).
За домовленістю сторін продаж земельної ділянки вчиняється за 37 600 грн, які покупець зобов`язується сплатити продавцю протягом одного року з дня укладення цього договору через касу товариства за місцем знаходження товариства (п. 3.1 договору).
Згідно із висновком про вартість об`єкту оцінки наданого суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_7 , оціночна (ринкова) вартість відчуженої за цим договором земельної ділянки станом на 26.06.2020 становить - 37 600 грн (п. 3.2 договору).
Право власності на земельну ділянку було зареєстровано за ТОВ «УКРЗЕМРЕССУРС» шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
13.03.2020 до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області надійшло клопотання гр. ОСОБА_4 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення площею 1,9820 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області (т. 3 а. с. 23).
За домовленістю сторін продаж земельної ділянки вчиняється за 37 600 грн, які покупець зобов`язується сплатити продавцю протягом одного року з дня укладення цього договору через касу товариства за місцем знаходження товариства (п. 3.1 договору).
Згідно із висновком про вартість об`єкту оцінки наданого суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_7 , оціночна (ринкова) вартість відчуженої за цим договором земельної ділянки станом на 26.06.2020 становить - 37 600 грн (п. 3.2 договору).
Договір вважається укладеним з дня його нотаріального посвідчення та державної реєстрації (п. 9.12 договору).
Право власності на земельну ділянку було зареєстровано за ТОВ «УКРЗЕМРЕССУРС» шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
15.11.2022 державним реєстратором Липовецької міської ради Вінницького району Чубатюк О.Р. прийнято рішення про державну реєстрацію (індексний номер рішення 65504412 від 17.11.2022) права власності на об`єднану земельну ділянку за ТОВ «УКРЗЕМРЕССУРС», підставою для державної реєстрації - заява, серія та номер: б/н виданий 03.11.2022, видавник ТОВ «УКРЗЕМРЕССУРС»; технічна документація, серія та номер: б/н виданий 03.11.2022, видавник ФОП ОСОБА_6 ; відомості з ДЗК, серія та номер: 58623390, виданий 15.11.2022, видавник: Державний земельний кадастр (т.1 а. с. 79-81).
Цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства (п. 1.3 договору).
Згідно із п. 3.1 договору за домовленістю сторін продаж, земельної ділянки вчиняється за 3000 грн, які продавець отримав від покупця на поточний рахунок НОМЕР_5 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» м. Київ, Україна, до підписання даного договору.
Експертно-грошова оцінка відчужуваної земельної ділянки складає - 1 844 200 грн, згідно зі звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки, складеним суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 22.12.2022 (п. 3.3 договору).
За змістом п. 4.3 договору підписання цього договору продавцем та покупцем свідчитиме про те, що земельна ділянка передана продавцем та прийнята покупцем в день укладення цього договору до його підписання.
Статтею 14 Конституції України та статтею 1 Земельного кодексу України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно зі ч. ч. 1, 2 ст.324 ЦК України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.
За приписами статей 81, 116 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Відповідно до частини четвертої статті 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.
Частиною шостою статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Відповідно до п. «б» ч.1 ст.121 ЗК України, для ведення особистого селянського господарства громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі - не більше 2 гектара.
Згідно із ч.4 ст. 122 ЗК України земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті передає у власність або у користування для всіх потреб центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи.
Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333, таким відповідним центральним органом є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) та територіальні органи Держгеокадастру.
Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Положення цього конституційного принципу кореспондуються із нормами статей 317, 319, 321 ЦК України, згідно з якими власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Частиною другою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється у передбачений законом спосіб.
Приписами ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.
Згідно із статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
Згідно з ч.1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.
Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений, як фактично, тобто повернення його у фактичне володіння, так і у власність цієї особи. При цьому у випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні або поновленні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).
Відповідні правові висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові 28 листопада 2018 року у справа № 504/2864/13-ц.
При цьому, ТОВ «УКРЗЕМРЕССУРС» набуло вказані земельні ділянки в осіб, які не мали права їх отримувати та відчужувати, а тому спірні земельні ділянки підлягають витребуванню на користь територіальної громади.
Разом з тим, враховуючи неодноразове відчуження права власності на земельні ділянки після протиправної повторної приватизації, належним способом захисту прав та інтересів держави є витребування земельних ділянок у кінцевого набувача ОСОБА_1 .
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц дійшла висновку, що з огляду на приписи статей 387 і 388 ЦК України помилковими є висновки щодо неможливості витребування власником земельних ділянок, які були поділені та/або об`єднані.
Формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.
Згідно із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 640/8456/16-ц, у разі об`єднання земельних ділянок не відбувається виникнення чи створення іншого нового майна, відмінного від попереднього, не має місця перетворення або переробка тощо, фактично та юридично відбувається заміна кількох правовстановлюючих документів на один новий, яким засвідчено право власності на те саме майно, що й у попередніх документах. Залишаються попередніми як правові, так і фізичні характеристики об`єднаних ділянок, зокрема, не відбувається зміна їх цільового призначення, розташування тощо.
З огляду на положення статей 387 та 388 Цивільного кодексу України власник (держава) має право витребувати земельні ділянки, які були поділені та/або об`єднані; формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема, внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб (позиція судової палати для розгляду справ щодо земельних спорів та права власності КГС ВС, викладена у постанові від 10 грудня 2021 року у справі № 924/454/20).
Суд відхиляє доводи представника відповідача адвоката Щавінського К. С. щодо втручання у право відповідачки на мирне володіння майном.
Так, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
У практиці ЄСПЛ напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: 1) чи є втручання законним; 2) чи має воно на меті «суспільний», «публічний» інтерес; 3) чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
Критерій «законності» означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.
Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття «суспільний інтерес» має широке значення (рішення від 23 листопада 2000 року в справі «Колишній король Греції та інші проти Греції»). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить «суспільний інтерес» (рішення ЄСГІЛ від 02 листопада 2004 року у справі «Трегубенко проти України»).
Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Одним із елементів дотримання принципу «пропорційності» при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації.
Таким чином, стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.
Водночас висновки ЄСПЛ потрібно застосовувати не безумовно, а із урахуванням фактичних обставин справи, оскільки цей суд рекомендував оцінювати дії не тільки органів держави-відповідача, але і самого скаржника. Це пов`язано з тим, що певні випадки порушень, на які особа посилається як на підставу для застосування статті 1 Першого протоколу, можуть бути пов`язані із протиправною поведінкою самого набувача майна.
Так, законність витребування спірної земельної ділянки обґрунтована наведеними мотивами щодо задоволення віндикаційного позову в силу приписів ст.ст. 387, 388 ЦК України.
Конституція України (статті 13, 14) визначає, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
За правилами статей 4, 5 ЗК України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.
Стаття 80 ЗК України закріплює суб`єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності.
З огляду на положення частини першої статті 83, частини першої статті 84 ЗК України комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст; у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Статтею 122 ЗК України визначені повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування відповідно із земель державної та комунальної власності.
Таким чином, земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.
Передача земель державної (комунальної) власності у приватну власність із земель відповідно державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).
Отже, правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес.
Віндикація майна, його витребування в особи, яка незаконно або свавільно порушила чуже володіння, має легітимну мету, яка полягає в забезпеченні права інших осіб мирно володіти своїм майном. Така мета відповідає загальним інтересам суспільства.
Повернення державі земельної ділянки, незаконно відчуженої фізичній особі органом держави переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів.
За таких обставин, витребування земельної ділянки становить «суспільний», «публічний» інтерес, оскільки вказане є задоволенням суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - безоплатної передачі у власність громадянам земель сільськогосподарського призначення, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу.
«Суспільний», «публічний» інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів державної влади та місцевого самоврядування, відновленні становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю, захист такого права шляхом повернення в комунальну власність землі, що незаконно вибула.
Окрім того, суспільний інтерес, який полягає у поверненні у розпорядження держави земельної ділянки, що є умовою реалізації функцій держави з передачі громадянам у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, забезпечення рівності можливостей всіх громадян використати своє право на землю, явно переважає приватний інтерес у неправомірному отриманні спірних земельних ділянок.
Що стосується дотримання критерію пропорційності, то відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що міститься в матеріалах справи, у ОСОБА_1 на праві приватної власності перебуває 15 земельний ділянок для ведення особистого селянського господарства та товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею майже 39,47 га.
Враховуючи викладене, витребування у ОСОБА_1 трьох земельних ділянок площею 1,9820 га кожна, які вона придбала відповідно до умов договору за 3000 грн не буде для неї надмірним тягарем, спричиненим втратою грошових коштів та позбавленням засобів для існування.
Право держави витребувати земельні ділянки, належні до земель сільськогосподарського призначення, з огляду на доведену незаконність і безпідставність їх вибуття з власності держави, становить пропорційне втручання у право власності відповідачки з дотриманням рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства) та інтересами особи, яка зазнала такого втручання.
Суд також відхиляє клопотання відповідачки ОСОБА_1 про компенсацію вартості земельних ділянок у випадку задоволення позову, оскільки вимоги про компенсацію ринкової вартості земельних ділянок спрямовані до Погребищенської міської ради, на користь якої витребовуються спірні земельні ділянки.
Поряд з цим Верховний Суд у постанові від 28.12.2022 у справі № 472/156/21 підтримав позицію суду апеляційної інстанції, що у випадку повернення земельної ділянки від кінцевого набувача законодавство України надає йому додаткові ефективні засоби юридичного захисту. Кінцевий набувач не позбавлений можливості відновити своє право, зокрема, пред`явивши вимогу до первісного незаконного набувача, в якого придбав земельну ділянку, про відшкодування збитків на підставі статті 661 ЦК України. Відповідно до частини першої цієї статті у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 не позбавлена права та можливості відновити своє право, зокрема, пред`явивши вимогу до особи, в якої придбала спірні земельні ділянки, про відшкодування збитків на підставі статті 661 ЦК України.
З урахуванням положень ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 258, 265, 268 ЦПК України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 07.03.2025.

Суддя