Справа № 643/785/24
Провадження № 2/643/247/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2025 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Мельникової І.Д.,

за участю секретаря Шалі А.В.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики №X150421-14 від 15.04.2021 у сумі 409640 грн. та судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 65104 грн., а також судовий збір у сумі 4096 грн. 40 коп.

В обґрунтування позову посилається на те, що 15 квітня 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений письмовий договір позики №X150421-14, предметом якого було передання у власність позичальника грошових коштів у сумі 302379 гривень, що було еквівалентом 10780 доларів США, за курсом долару в НБУ (1 долар США = 28,05 грн). Відповідно до п.1 Договору позики, позичальник зобов`язалася повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим Договором 10780 (десять тисяч сімсот вісімдесят) доларів США, за курсом продажу долару США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу. Згідно п.п.9, 10 Договору позики забезпеченням виконання позичальником зобов`язань була передача в заставу рухомого майна - автомобіля SUBARU модель FORESTER, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Факт отримання позики підтверджується розпискою від 15 квітня 2021 року, написаною власноруч Позичальником. Відповідач не дотрималася взятих на себе зобов`язань за Договором позики, заходів щодо повернення боргу не вжила та позику, у визначені Договором позики та розпискою строки, позивачу не повернуто. Відповідно до Договору позики, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день здійснення платежу за цим договором. Враховуючи, що позика не повернута до цього часу, та оскільки Відповідач не виконав зобов`язання у строк, становлений договором та розпискою, стягненню підлягає сума у гривнях, яка визначається еквівалентно за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день висунення вимоги Відповідачу про повернення позики. Курс гривні до долара США станом на 23.01.2023 (дата висунення вимоги про сплату заборгованості) становить 38,00 грн. Отже, станом на дату подання позовної заяви сума основного боргу становить 409640 грн. 00 коп. (10780 доларів США).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги просив задовольнити частково та стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 275573, 34 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні, просив частково задовольнити вимоги позивача в розмірі 65 456 грн, 90 коп., що є еквівалентом 1722,55 доларів США за курсом гривні до 1 (одного) долара США 38, 00 грн.. Відмовити в задоволенні інших позовних вимог. Судові витрати покласти на Позивача.

Крім того, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просили частково задовольнити позовні вимоги, а саме в частині повернення позивачу позики в розмірі 65 456 грн, 90 коп., що є еквівалентом 1722,55 доларів США за курсом гривні до 1 (одного) долара США - 38, 00 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовити та судові витрати покласти на позивача.

Представник позивача подав відповідь на відзив, зазначив, що враховуючи курс продажу долара США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 23.01.2023 (дата подачі позовної заяви), який становив 38,00 грн., сума заборгованості за Договором позики станом на 23.01.2024, яка підлягає поверненню відповідачем, складає 275573 (двісті сімдесят п`ять тисяч п`ятсот сімдесят три) грн. 34 коп., що є еквівалентно 7251,93 долари США. , тому представник позивача просить позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 задовольнити частково, стягнувши з відповідача заборгованість у розмірі 275573 грн. 34 коп., а також витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, та судовий збір.

Представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, в яких просив задовольнити вимоги частково в розмірі 65 456 грн, 90 коп., що є еквівалентом 1722,55 доларів США за курсом гривні до 1 (одного) долара США - 38, 00 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовити та судові витрати покласти на позивача.

Представник відповідача подав додаткові пояснення, в яких зазначив, що з метою погашення заборгованості відповідача за Договором позики № Х150421-14 від 15 квітня 2021 року, ОСОБА_5 було перераховано на картку ОСОБА_6 208 950 гривень, що підтверджується доданими квитанціями. Грошові кошти за Договором позики № Х150421-14, які отримував ОСОБА_7 , він передавав особисто позивачу у готівковій формі, про що безпосередньо зазначив сам ОСОБА_7 під час судового засідання 22.10.2024. Посилання позивача у відповіді на відзив, що грошові кошти у розмірі 208 950 гривень були нібито перераховані ОСОБА_5 в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 15.06.2021 укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є лише припущенням позивача і жодним належним доказом не підтверджені.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що він перебуває у дружніх стосунках з позивачем, яка надала позику відповідачу під заставу транспортного засобу. За даною позикою боржниця розраховувалась частково. Строк договору закінчився, додаткову угоду укладено не було, оскільки відповідач знаходиться за кордоном. Відповідач йому знайома як дружина ОСОБА_9 , який є його знайомим, який отримував від нього та його знайомих грошові кошти в позику. Свідок зазначив, що позивачем відповідачу була надана позика, за яку частково сплачено борг. За цим боргом фактично розраховувався чоловік ОСОБА_9 поки був в Україні, потім сплачував на рахунок. Сплата відбувалася частково, але не в ті строки які були визначені в позиці. На сьогоднішній день борг складає 7251 долар США. ОСОБА_11 він знає, з ним дружні стосунки. ОСОБА_11 надав під заставу нерухомого майна ОСОБА_9 та його дружині грошові кошти, які вони сплатили повністю. ОСОБА_9 сплачував йому кошти, які він передавав ОСОБА_11 . Договір між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 закінчився, але їм був наданий час для добровільного погашення позики, щоб не звертати стягнення на майно. Син ОСОБА_9 . ОСОБА_13 перерахував гроші за позику батька, потім у нотаріуса склали заяву про розрахунок, зняли заборону з нерухомого майна. З приводу надходження від ОСОБА_14 грошових коштів 14.07.2022 100.000 грн. 15.07.2022 100.000 грн. 29.08.2022 8.950 грн., вказані кошти надходили в рахунок погашення боргу за договором позики ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Свідок зазначив, що був присутнім під час укладання договору між позивачем та відповідачем. За договором між позивачем та відповідачем готівкові кошти він не отримував, потім від ОСОБА_9 , отримав переказ на рахунок в розмірі 5950 дол. США, та особисто передав кошти позивачу.

Свідок ОСОБА_11 зазначив, що з позивачем у нього дружні та ділові стосунки, з відповідачем ділові стосунки. З ОСОБА_10 знайомий, ділові стосунки. ОСОБА_9 йому знайомий, позичав йому гроші під заставу квартири дружини ОСОБА_9 . Договір позики укладався 15.06.2021 між ним та ОСОБА_9 . Повернення отриманої позики було частинами, потім одним платежем. На його прохання ОСОБА_10 приймав грошові кошти на повернення позики. ОСОБА_9 за договором позики від 15.06.2021 в частині своєчасності повернення заборгованості спочатку сплачував вчасно потім ні. Як надходили кошти на рахунок ОСОБА_10 йому не відомо. Остаточний розрахунок за договором був у жовтні 2022 в готівковій формі. Припинено іпотеку за договором позики було в жовтні 2022 після остаточного розрахунку.

Свідок ОСОБА_5 зазначив, що з позивачем не знайомий, відповідач його мати. ОСОБА_9 його батько. Про договір позики від 15.04.2021 йому було відомо у липні 2022, але невідомо про суму зазначену у цьому договорі. Про те, що матері потрібна допомога за договором позики, повідомила мати. Суми повернення за договором позики він не знав. Реквізити сплати він отримав від батька, а батьку ці реквізити надав ОСОБА_10 . Батько зазначив, що ці реквізити для сплати за договором позики між його матір`ю та ОСОБА_15 . Він перевів декілька платежів зі своєї картки на реквізити надані батьком на загальну суму 208905 грн. отримувачем був ОСОБА_16 . В графі призначення платежу, він нічого не зазначив, оскільки він перепитав у батьків чи потрібно вказувати призначення платежу, на що йому сказали ні, не потрібно. Про договір позики від 15.06.2021 між батьком та ОСОБА_11 , йому було невідомо.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

15 квітня 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений письмовий Договір позики №X150421-14, предметом якого було передання у власність Позичальника грошових коштів у сумі 302379 гривень, що було еквівалентом 10780 доларів США, за курсом долару в НБУ (1 долар США = 28,05 грн).

Відповідно до п.1 Договору позики, Позичальник зобов`язалася повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим Договором 10780 (десять тисяч сімсот вісімдесят) доларів США, за курсом продажу долару США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу.

Згідно п.п.9, 10 Договору позики забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань була передача в заставу рухомого майна - автомобіля SUBARU модель FORESTER, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Факт отримання позики підтверджується розпискою від 15 квітня 2021 року, написаною власноруч Позичальником.

Відповідно до Договору позики, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день здійснення платежу за цим договором.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Дослідивши надані сторонами докази, враховуючи покази свідків, суд вважає, що відповідач не довів, що 208950 грн. були перераховані саме в рахунок погашення позики між позивачем та відповідачем.

Таким чином, відповідач зобов`язаний повернути позивачу грошові кошти за договором позики у розмірі 275573 грн. 34 коп.

При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4096,40 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Вирішуючи вимогу про стягнення судових витрат суд вважає, що витрати в розмірі 65104 грн. на правничу допомогу є значно завищеними, оскільки з приводу розгляду таких позовів в Україні вже склалася стала судова практика, а тому адвокат, при складанні позову та зібранні доказів, не міг витрати скільки часу, який міг би коштувати 65104 грн. При цьому суд також враховує ступінь складності справи, обсяг наданих доказів, обґрунтування заявлених вимог та інші обставини. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що розмір судових витрат, які суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача складає 17 040,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (іпн НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_3 (іпн НОМЕР_4 ) заборгованість за договором позики №X150421-14 від 15.04.2021 в розмірі 275 573,34 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 (іпн НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_3 (іпн НОМЕР_4 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 2 744,58 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 17 040,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 10. 03.2025

Суддя І.Д. Мельникова