Справа № 214/5490/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 лютого 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Пугача Р.С.,

представника позивача Пшиченка Ю.В.,

представника відповідача Самбурської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №214/5490/24 за позовною заявою (в уточненій редакції) представника ОСОБА_1 адвоката Пшиченка Юрія Володимировича до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет Криворізької міської ради, про встановлення факту належності на праві приватної власності житлових приміщень,-

Представники:

від позивача адвокат Пшиченко Ю.В.,

від відповідача адвокат Самбурська Т.С.,

від третьої особи Ольховська А.М.,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Пшиченко Ю.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою 18.06.2024, в якій просив суд визнати за ОСОБА_1 право власності на житлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на користь позивача 3 000 грн. витрат по сплаті судового збору.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 05.02.2018 КПТМ «Криворіжтепломережа» звернулося до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про визнання укладеним договору на постачання теплової енергії до нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 (цивільна справа №216/611/18, головуючий суддя Онопченко Ю.В.). Зі змістом пред`явленого позову, з яким ознайомився адвокат Пшиченко Ю.В. як представник відповідача у серпні 2018 року, стало відомо, що предмет спору стосується визнання укладеним між КПТМ «Криворіжтепломережа» та ОСОБА_1 договору постачання теплової енергії №11543 від 18.07.2017 до нежитлових приміщень №№4, 37, вбудованих в буд. АДРЕСА_2 . При цьому, Князю Арх ОСОБА_2 дійсно на праві власності належать приміщення №№ НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , однак ці приміщення є житловими, а саме, квартирами. З моменту купівлі приміщень та набуття права власності на них ОСОБА_1 не проводив реконструкцію приміщень, не змінював їх статус на нежитлові. КПТМ «Криворіжтепломережа» віднесло належні позивачеві квартири до об`єктів нежитлового фонду саме на підставі рішень Криворізької міської ради №39 від 11.02.2009, №303 від 14.10.2009 «Про переведення жилих приміщень у нежитлові». Проте, підприємство залишило поза увагою той факт, що вказані рішення втратили чинність після спливу 3-х років з моменту їх прийняття та на момент пред`явлення КПТМ «Криворіжтепломережа» до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області позову до ОСОБА_1 про визнання укладеним договору на постачання теплової енергії до нежитлових приміщень, рішення органу місцевого самоврядування втратили чинність, жодну з вимог, вказаних у рішенні задля переведення жилих приміщень у нежитлові, Князь Арх ОСОБА_2 не виконав. Зважаючи на вищевказане, позивач вважає, що саме КПТМ «Криворіжтепломережа» не визнає правовий статус належних йому приміщень, які є житловими та до нежитлового фонду не переводились, що обумовило його звернення до суду з даним позовом в обраний спосіб захисту.

Ухвалою суду від 20.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям загального позовного провадження та призначенням підготовчого судового засідання.

У ході підготовчого провадження, 16.07.2024 через канцелярію суду від представника позивача надійшла позовна заява в уточненій редакції зі зміною предмету позову у порядку ст.49 ЦПК України, в якій представник ОСОБА_1 адвокат Пшиченко Ю.В. просив суд: встановити факт належності ОСОБА_1 на праві приватної власності жилих квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 ; стягнути з відповідача на користь позивача 3 000 грн. судового збору. Обґрунтування вимог залишилось ідентичним з обґрунтуванням, викладеним у позові в первісній редакції. Позивач виключно змінив суть заявленої вимоги, тим самим змінив спосіб захисту через предмет позову.

Ухвалою суду від 02.10.2024, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про відмову у відкритті провадження за уточненим позовом (п.20 протоколу с/з).

Ухвалою суду від 02.10.2024 заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Пшиченка Ю.В. про зміну предмету позову задоволено. Прийнято до розгляду позовну заяву в уточненій редакції від 16.07.2024 зі зміною предмету позову у цивільній справі №214/5490/24 за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Пшиченка Юрія Володимировича до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про встановлення факту належності на праві приватної власності житлових приміщень. Залучено з власної ініціативи до участі у цивільній справі №214/5490/24 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, виконавчий комітет Криворізької міської ради.

Ухвалою суду від 08.01.2025 закрито підготовче провадження у справі з призначенням її до судового розгляду по суті.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами (у первісній редакції), представник відповідача КПТМ «Криворіжтепломережа» Самбурська Т.С. подала відзив на позов через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог Князя Арх Топольського В.В. за безпідставністю та необґрунтованістю. Свої заперечення мотивувала тим, що з огляду на предмет та підстави позову, надані докази, на переконання представника відповідача, КПТМ «Криворіжтепломережа» не є належним відповідачем, адже до повноважень підприємства не входить визнання акта органу місцевого самоврядування недійсним. Так, у березні 2018 року КПТМ «Криворіжтепломережа» звернулося до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію в нежитлових приміщеннях №4 та 37 в будинку АДРЕСА_2 (цивільна справа №216/1168/18). Рішенням Центрально-Міського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 позовні вимоги було задоволено частково: стягнуто з Князя Арх ОСОБА_2 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість за теплову енергію в розмірі 26 672, 62 грн. та судовий збір в розмірі 545,04 грн. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, аргументуючи це тим, що нарахування повинні були розраховуватись за тарифами, встановленими для населення як для житлових приміщень, а не для потреб інших споживачів як до нежитлових приміщень. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19.03.2024 у справі №216/1168/18 апеляційну скаргу Князя Арх Топольського В.В. залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Статтею 82 ЦПК України встановлено що, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Факти, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили по одній цивільній справі, не доводяться знову при розгляді інших цивільних справ, в яких беруть участь ті самі особи. Зокрема, у рамках цивільної справи №216/1168/18 суд констатував, що рішенням Криворізької міської ради №39 від 11.02.2009 (п.5.2), рішенням Криворізької міської ради №303 від 14.10.2009 (п.2.2) чітко передбачено, що у разі наміру щодо зміни цільового призначення житлового приміщення, яке переведено у нежитловий фонд, власник приміщення зобов`язаний звернутись до виконкому міської ради для внесення відповідних змін у рішення виконкому міськради. Проте, позивачем відповідних дій здійснено не було, тому є всі законні підстави вважати, що відповідні рішення Криворізької міської ради є чинними, а приміщення є нежитловими. На підтвердження цього є судова практика Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу по справі №216/1937-15-ц, яке ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області залишено без змін, де підставою для визнання приміщення виведеним в житлове з нежитлового є саме рішення Криворізької міської ради щодо внесення змін в додаток первісного рішення. Всупереч ст.331 ЦК України, відповідач не зареєстрував право власності на зазначені приміщення, оскільки обов`язком подання документів щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно покладено саме на власника цього майна. Відтак, на переконання представника відповідача, невжиття позивачем заходів реєстрації переведення житлового приміщення в нежитлове, за наявності рішень Криворізької міської ради про переведення цих приміщень в нежитлові, які є чинними, не є підтвердженням того, що житлові приміщення, що належать відповідачу, є житловими. Отже, є всі законні підстави вважати, що відповідні рішення Криворізької міської ради є чинними та відвідні приміщення є нежитловими, а тому нарахування позивачем за постачання теплової енергії здійснюється за тарифами передбаченими для категорії «інші споживачі». Захист цивільних прав це дії з попередження, припинення порушення прав або відновлення порушених прав громадян і організацій. Будь-яка особа має право на захист свого права та інтересу, що не суперечить принципам цивільного законодавства, вимогам справедливості, сумлінності, розумності. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення. Принцип res judicata визнано на міжнародному рівні та зафіксовано, в тому числі, у п.1 ст.44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принцип остаточності рішення є складовою частиною верховенства права, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

16.10.2024 представник відповідача КПТМ «Криворіжтепломережа» Самбурська Т.С. подала відзив на позов зі зміною предмету через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», заперечення в якому є тотожними з тим, що наведені у відзиві на позов в первісній редакції.

Правом на подання відповіді на відзив позивач та його представник не скористалися, клопотань про надання додаткового часу для цього не заявляли.

Присутній в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пшиченко В.В. позовні вимоги в уточненій редакції підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позові.

У судовому засіданні представник відповідача КПТМ «Криворіжтепломережа» Самбурська Т.С. заперечувала проти їх задоволення з підстав, викладених у відзиві, за безпідставністю та недоведеністю. Окремо зауважувала, що, на її переконання, в розрізі із предметом спору та обраним позивачем способом захисту, КПТМ «Криворіжтепломережа» не є належним відповідачем.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору виконавчого комітету Криворізької міської ради Ольховська А.М. через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи за відсутності представника. Правом на подання письмових пояснень по суті позову або відзиву не скористалась.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення / поновлення провадження по справі судом не вживались.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, врахувавши позицію учасників справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 11.06.2008 ОСОБА_2 (дійсне прізвище ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 19.04.2012) придбав у власність квартиру загальною площею 62,5 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.2008, посвідченого державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори / в.о. державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В., зареєстрованого в реєстрі за №2420. Право приватної власності зареєстроване за позивачем КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» ДОР 17.07.2008, запис №33 в книзі 73п-33, реєстраційний номер 14965408, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.07.2008 №19577299. Відомості про реєстрацію права власності за позивачем на вказаний об`єкт нерухомого майна також наявні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Крім того, 21.06.2008 ОСОБА_2 (дійсне прізвище ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 19.04.2012) придбав у власність квартиру загальною площею 62,45 кв.м., житловою площею 43,10 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.2008, посвідченого державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори / в.о. державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В., зареєстрованого в реєстрі за №2646. Право приватної власності зареєстроване за позивачем КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» ДОР 17.07.2008, запис №325 в книзі 238п-325, реєстраційний номер 12435877, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.07.2008 №19577290. Відомості про реєстрацію права власності за позивачем на вказаний об`єкт нерухомого майна також наявні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Із метою переведення вищевказаних жилих приміщень у нежилі (з наступним переобладнанням) та зміною мети використань, у 2008-2009 р.р. Князь Арх ОСОБА_2 звертався до виконавчого комітету Криворізької міської ради з відповідними заявами як власник цих квартир.

За результатами розгляду заяв позивача, враховуючи наявність погоджень, технічних висновків, письмової згоди власників приватизованих квартир під`їзду жилого будинку та суміжних жилих квартир, керуючись ЖК УРСР, ЦК України, рішенням міської ради від 21.12.2008 №2926 «Про порядок переведення жилих будинків і приміщень (квартир) у нежилі у м. Кривому Розі» виконком Криворізької міської ради вирішив перевести жилі приміщення у нежилі з правом спільного користування земельними ділянками прибудинкових територій відповідно до часток власності у спорудах жилих будинків, зокрема, квартиру загальною площею 62,45 кв.м., житловою площею 43,10 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_7 під офіс (рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради №39 від 11.02.2009 «Про переведення жилих приміщень у нежитлові», додаток №1 до рішення). При цьому, у п.3 рішення передбачено надання дозволу на перепланування та переобладнання приміщення для потреб власника згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

Крім того, у п.5 рішення передбачено, що власники приміщень повинні:

п.5.1) відповідно до чинного законодавства:

- оформити проекту документацію на перепланування та переобладнання приміщень і погодити її у встановленому порядку;

- отримати у Криворізькому регіональному відділенні інспекції ДАБК у Дніпропетровській області дозволи на виконання робіт з перепланування та переобладнання;- перед початком будівельних робіт з ремонту та реконструкції приміщення приміщень укласти угоди зі спеціалізованими підприємствами, які мають ліцензію на збирання та вивезення будівельного сміття;

п.5.2) у разі наміру щодо зміни цільового призначення приміщення, яке переведене в нежитловий фонд, звернутися виконкому міської ради для внесення відповідних змін у рішення виконкому міської ради;

п.5.3) у місячний термін укласти договори з житлово-комунальними підприємствами на постачання комунальних послуг, утримання жилих будинків у прибудинкових територій;

Аналогічне рішення виконавчим комітетом Криворізької міської ради за №303 від 14.10.2009 «Про переведення жилих приміщень у нежилі» було прийнято за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 відносно квартири АДРЕСА_5 з наданням дозволу на переобладнання та перепланування під офіс (додаток до рішення №303 від 14.10.2009).

За інформацією Департаменту інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради від 17.01.2024 №К-7-П/05-01-31 (у відповідь на звернення Князя Арх Топольського В.В.), підтверджено дійсність прийняття рішень №39 від 11.02.2009, №303 від 14.10.2009 щодо переведення жилих приміщень №№37, 4 у буд. АДРЕСА_2 у нежилі, на підставі Порядку переведення жилих будинків і приміщень (квартир) у нежилі у м. Кривому Розі, затвердженого рішенням Криворізької міської ради від 24.12.2008 №2926. Пунктом 2.11 Порядку встановлено, що у разі невведення об`єкта бізнесу в експлуатацію протягом 3-х років, рішення виконкому міськради про надання дозволу на переведення приміщення із житлового фонду в нежитловий втрачає чинність. При цьому, наразі Порядок втратив чинність, переведення приміщень із житлового фонду в нежитловий є адміністративною послугою та здійснюється відповідно до рішення виконкому міської ради від 14.03.2018 №122 «Про реформування адміністративних, інших публічних послуг в органах місцевого самоврядування м. Кривого Рогу».

Відомості про наявність за позивачем державної реєстрації права власності на спірні об`єкти нерухомості як на нежитлові будівлі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.

Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 , діючи через представника, вказував, що з моменту купівлі приміщень та набуття права власності на них він не проводив реконструкцію приміщень, не змінював їх статус на нежитлові, тому вони залишаються житловими. Разом з тим, КПТМ «Криворіжтепломережа» віднесло належні позивачеві квартири до об`єктів нежитлового фонду саме на підставі рішень виконкому Криворізької міської ради №39 від 11.02.2009, №303 від 14.10.2009 «Про переведення жилих приміщень у нежитлові», здійснивши нарахування вартості послуг за тарифами, що діють для нежитлових приміщень. Оскільки про невизнання цього факту позивачеві стало відомо в рамках цивільної справи №216/611/18 за позовом КПТМ «Криворіжтепломережа» до Князя Арх Топольського В.В. про визнання укладеним договору на постачання теплової енергії до нежитлових приміщень, тому позивач вважає, що саме КПТМ «Криворіжтепломережа» не визнає правовий статус належних йому приміщень, які є житловими та до нежитлового фонду не переводились, що обумовило його звернення до суду з даним позовом в обраний спосіб захисту.

Надаючи оцінку доводам позивача в аспекті з обраним ним способом захисту та встановленими фактичними обставинами, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

За змістом ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, якою встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Надаючи правову оцінку належності обраного особою способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право саме на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Так, в кінцевій редакції позову представник позивача просив захистити права Князя Арх Топольського В.В. у спосіб встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, факту належності йому на праві приватної власності житлових приміщень № АДРЕСА_8 .

Аналізом обставин справи та наявних доказів, наведеного стороною позивача обґрунтування заявлених вимог суд констатує, що спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу неоднозначного визначення правового статусу належних позивачеві об`єктів нерухомості квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_9 як «нежилих» чи «жилих» приміщень з огляду на наявність рішень виконкому Криворізької міської ради №39 від 11.02.2009, №303 від 14.10.2009 «Про переведення жилих приміщень у нежитлові». За мотивами позову, рішення виконкому міської ради позивач не реалізував, статус квартир на нежитлові не змінював, а відтак такі рішення втратили чинність відповідно до п.2.11 Порядку переведення жилих будинків і приміщень (квартир) у нежилі у м. Кривому Розі, затвердженого рішенням Криворізької міської ради від 24.12.2008 №2926, у зв`язку з чим, на думку сторони позивача, приміщення залишаються в правовому статусі як житлові.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.12, ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч.2 ст.78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статей 79, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судовим розглядом встановлено, що дійсно спірність питання правового статусу вищевказаних приміщень як «нежитлових» постала при вирішенні Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільної справи №216/611/18 за позовом КПТМ «Криворіжтепломережа» до Князя Арх Топольського В.В. про визнання договору на постачання теплової енергії укладеним (на основі типового). За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, станом на 04.02.2025 судове рішення не ухвалене.

Позаяк, рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.12.2023 у цивільній справі №216/1168/18, стягнуто з Князя Арх ОСОБА_2 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість за теплову енергію в розмірі 26 672,62 грн., надану до нежитлових приміщень №№37, 4 у буд. АДРЕСА_2 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19.03.2024 рішення суду першої інстанції залишено без змін. При цьому, судом апеляційної інстанції стверджено, що невжиття Князем Арх ОСОБА_2 заходів, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», щодо реєстрації переведення житлового приміщення в нежитлове, за наявності рішень Криворізької міської ради про переведення цих приміщень в нежитлові, які є чинними, не є підтвердженням того, що житлові приміщення, що йому належать, є житловими. За змістом ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Судом апеляційної інстанції також зауважено, що рішеннями виконкому Криворізької міської ради № 39 від 11.02.2009 (п.5.2) та №303 від 14.10.2009 (п.2.2) чітко передбачено, що у разі наміру щодо зміни цільового призначення приміщення, яке переведено в нежитловий фонд, власник приміщення зобов`язаний звернутись до виконкому міської ради для внесення відповідних змін у рішення виконкому міськради. Проте, Князем Арх Топольським В.В. відповідних дій здійснено не було, тому є всі законні підстави вважати, що відповідні рішення виконкому Криворізької міської ради є чинними, приміщення є нежитловими, а тому нарахування позивачем за постачання теплової енергії здійснюється за тарифами, передбаченими для категорії «інші споживачі».

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.05.2024 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі №216/1168/18. Отже, рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.12.2023 та постанова Дніпровського апеляційного суду від 19.03.2024 у цивільній справі №216/1168/18 набрали законної сили, є чинними, що не виключає можливість врахування наведених у них висновків при вирішенні даної справи в тій частині, що безпосередньо стосується предмету спору.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що у даному випадку КПТМ «Криворіжтепломережа» не оспорює право власності позивача на спірні об`єкти нерухомості, як і не ставить під сумнів їх правовий статус, а лише в рамках розгляду інших справ, порушених за їх зверненням на захист майнових прав та інтересів КПТМ «Криворіжтепломережа» як постачальника житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії, виходить з констатації фактів, підтверджених рішеннями виконкому Криворізької міської ради №39 від 11.02.2009 та №303 від 14.10.2009 «Про переведення жилих приміщень у нежитлові».

Що ж стосується безпосередньо рішень виконкому Криворізької міської ради №39 від 11.02.2009 та №303 від 14.10.2009 «Про переведення жилих приміщень у нежитлові», то як слідує з відповіді Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради від 18.10.2024 №12/15/3365, відповідно до вказаних рішень квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 було переведено із житлового фонду в нежитловий під розміщення офісів. Зміни до цих рішень не приймались, та такі рішення є чинними. 14.08.2024 за №К-1741 до виконкому Криворізької міської ради надійшло звернення ОСОБА_1 стосовно скасування рішень, однак, заявником не було надано необхідний пакет документів, з приводу чого останньому надано роз`яснення.

При наданні оцінки та проведенні аналізу зібраних у справі доказів та аргументів обох сторін, суд дійшов висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту прав, оскільки питання чинності та дійсності рішень виконкому Криворізької міської ради №39 від 11.02.2009 та №303 від 14.10.2009 «Про переведення жилих приміщень у нежитлові», наявність яких впливає на правовий статус належних позивачеві об`єктів нерухомості, не тільки не належить до компетенції КПТМ «Криворіжтепломережа», а й не може бути замінена шляхом встановлення заявленого позивачем факту як такого, що має юридичне значення. До того ж з приводу цих рішень позивачеві вже було неодноразово акцентовано увагу на наявності у нього права на позасудове звернення до виконкому Криворізької міської ради для внесення відповідних змін до рішень виконкому міськради, а у випадку виникнення спору щодо їх чинності чи наявності підстав для скасування вирішення його в судовому порядку.

Посилання представника позивача на те, що Князем Арх ОСОБА_2 не було вчинено відповідних дій щодо переведення об`єктів нерухомого майна з житлового у нежитлове, державну реєстрацію прав з видачею свідоцтв про право власності на нежитлові приміщення не здійснено не спростовують таких висновків суду, оскільки п.2.9 Порядку переведення жилих будинків і приміщень (квартир) у нежилі у м. Кривому Розі №2926 від 24.12.2008 зазначено, що в разі якщо власник приміщення, яке переведено в нежитловий фонд, має намір змінити його функціональне призначення (зазначене у відповідному рішенні виконкому міськради), йому необхідно звернутися до виконкому міської ради для внесення відповідних змін до рішення виконкому міськради.

Загалом, усі наведені позивачем та його представником доводи стосовно предмету ініційованого ними спору та підстав зводяться до викладення фактичних обставин із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для позивача, а також наведенням заперечень по суті позовних вимог КПТМ «Криворіжтепломережа» в рамках цивільних справ №216/618/18, №216/1168/18, задля отримання їх переоцінки судом, що загалом є свідченням недобросовісності. Відтак, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог як таких, що заявлені в результаті невірно обраного способу захисту, що не позбавляє позивача права на врегулювання питання правового статусу належних йому об`єктів нерухомості у позасудовому порядку шляхом звернення до суб`єкта владних повноважень (у даному випадку виконкому Криворізької міської ради), а в разі виникнення спору до суду.

Зважаючи на те, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені позивачем процесуальні витрати не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог (в уточненій редакції) представника ОСОБА_1 адвоката Пшиченка Юрія Володимировича до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет Криворізької міської ради, про встановлення факту належності на праві приватної власності житлових приміщень відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати складання повного рішення шляхом подання апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інн НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_10 .

Адвокат Пшиченко Юрій Володимирович, інн НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_11 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №0630, видане Радою адвокатів Дніпропетровської області 15.12.1995.

Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа», , юридична адреса: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, провул. Квітки Цісик (до перейменування Дежньова), буд.9.

Виконавчий комітет Криворізької міської ради, код ЄДРПОУ 04052169, юридична адреса: Дніпропетровська обл., м. кривий Ріг, пл. Молодіжна, буд.1.

Повне рішення складено 14.02.2025.

Суддя О.І. Євтушенко