Справа №705/2941/20
2/705/130/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Романовій О.М.

за участю

представника позивача Мараховського І.І.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Уманське ремонтно-експлуатаційне управління № 3» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території,

У С Т А Н О В И В:

КП «Уманське РЕУ №3» в особі директора Ковалюк О.І. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що за обліковими відомостями КП «Уманське РЕУ №3» відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , загальна площа якої становить 84,00 кв.м. Зазначений будинок знаходився на балансі позивача до 01.07.2019.

До 1 липня 2019 року ОСОБА_1 була споживачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, оскільки отримувала або мала можливість отримувати житлово-комунальні послуги за вищевказаним адресом.

Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між сторонами не укладений, а тому заборгованість може бути стягнута виключно у порядку позовного провадження.

Згідно витягу із особового рахунку № НОМЕР_1 рахунок для оплати відкритий на ім`я ОСОБА_1

Відповідно до рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 27.07.2006 за №369 КП «Уманське РЕУ №3» є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій державного житлового фонду. Позивач надавав послуги відповідачу за місцем її проживання, оскільки постійно проводиться технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання, проводиться освітлення місць загального користування, спожита електрична енергія у місцях загального користування вказаного будинку обліковувалася та щомісячно оплачувалася КП «Уманське РЕУ№3», надаються послуги дератизації, послуги щодо обслуговування димових та вентиляційних каналів, послуги щодо технічного обслуговування внутрішньо-будинкових систем холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення, зливної каналізації та поточного ремонту конструктивних елементів. Щорічно мережі теплопостачання будинку були підготовлені до чергового опалювального сезону; прибудинкова територія будинку прибиралася і прибирається двірником регулярно, за необхідністю виїздить та працює аварійна служба.

Станом на 01.07.2020 року заборгованість за надані послуги за весь період часу із квітня 2017 року до 01 липня 2019 року за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою АДРЕСА_2 , складає 6711,74, у тому числі за три останні роки за період часу із 1 липня 2017 року до 1 липня 2019 року складає 6067,94 грн., яка не відшкодована.

Обґрунтувати пропущений термін позовної давності за період, який перевищує три роки, тобто до 1 липня 2017 року, позивач не може, а тому розрахунок боргу за період до 01 травня 2017 року не надається.

За 2017 рік загальна нарахована сума становила 1959,24 грн., із них у межах терміну позовної давності за період липень-грудень 2017 року - 1315,44 грн.

За 2018 р. загальна нарахована сума склала 3129,84 грн. Будь-яка оплата не проводилась.

За період січень-липень 2019 року нарахована сума становила 1632,96 грн. Будь-яка оплата не проводилась.

Таким чином загальна сума боргу у межах загального терміну позовної давності за період липень 2017 р. червень 2019 р. становить 6078,24 грн.

Відповідач добровільно не вживає заходів направлених на погашення заборгованості перед КП «Уманське РЕУ №3», що спричиняє підприємству збитки і ставить в тяжке фінансове становище, не дає змоги забезпечувати технічне обслуговування будинків, умисно тим самим утруднюючи роботу підприємства.

Оскільки в добровільному порядку дане питання з відповідачем вирішити неможливо, тому позивач з даним позовом вимушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 6711,74 грн. та судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача Мараховський І.І. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, оскільки відповідно до приналежності особового рахунку № НОМЕР_1 відповідачка користувалась послугами РЕУ №3 з липня 2017 року по червень 2019 року включно і має борг в сумі 6711,74 грн. За вказаний період ніяких скарг чи претензій на адресу РЕУ №3 з її боку не надходило. Отже, враховуючи те, що послуги отримані, але їх вартість не сплачена борг підлягає до стягнення в примусовому порядку.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позов не визнала та заперечувала проти його задоволення посилаючись на те, що за вказаний в позові період і взагалі за весь час її проживання в квартирі АДРЕСА_1 вона не отримувала належних житлово-комунальних послуг від КП «Уманське РЕУ №3», а тому вважає, що не повинна сплачувати за неналежне обслуговування будинку. Крім того відповідач просила врахувати, що частина позовних вимог заявлені поза межами позовної давності, тому просила суд застосувати таку давність.

Суд, вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII (далі Закон №2189) житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі статтею 5 Закону №2189 до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком) та комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами).

Частина 1 статті 6 Закону №2189-VIII встановлює, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Згідно з п. 6 ст. 1 Закону індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно п. 2 ч. 5 Закону №2189-VIII послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення відноситься до житлово-комунальних послуг.

Статтями 7, 8 вищевказаного Закону №2189 визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону №2189 передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2019 року, у справі №334/2789/15-ц зазначено, що ні ЦК України, ні Законами України «Про житлово-комунальні послуги», ні Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, не передбачені випадки, коли недодержання письмової форми договору про надання комунальних послуг має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання комунальних послуг не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає Типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам наведених актів законодавства. Крім того, аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 10.10.2012 у справі № 6-110цс12.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів.

За змістом ст. ст. 67-68, 162 ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, оскільки отримувала та отримує житлово-комунальні послуги за вказаною адресою.

Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між сторонами не укладався.

Свої послуги КП «Уманське РЕУ №3» надає на законних підставах, оскільки пунктом 6 розділу 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у багатоквартирних будинках, у яких станом на 1 січня 2021 року не створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, співвласниками не прийнято рішення про форму управління багатоквартирним будинком та не оголошено конкурс з призначення управителя багатоквартирного будинку відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", виконавчий орган місцевої ради (або інший орган - суб`єкт владних повноважень, якому делеговані функції із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг) зобов`язаний оголосити і провести такий конкурс до 1 травня 2021 року.

Матеріали справи не містять доказів того, що до 01.07.2020 у будинку АДРЕСА_3 було створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 27.07.2006 за № 369, КП «Уманське РЕУ №3» є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій державного житлового фонду.

Згідно наданого розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги по особовому рахунку № НОМЕР_1 , рахунок для оплати за адресою АДРЕСА_2 відкритий на ім`я ОСОБА_1 , яка має заборгованість станом на 01.07.2020 в сумі 6711,74 грн., з них заборгованість за попередній період 633,50 грн.; заборгованість за останні 3 роки 6078,24 грн.

На підтвердження факту виконання послуг з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій будинку АДРЕСА_3 КП «Уманське РЕУ №3» надано довідку № 432 від 30.07.2020 року про відсутність заборгованості КП «Уманське РЕУ №3» перед постачальником "Черкасиобленерго"; довідка № 433 від 30.07.2020 року про відсутність заборгованості КП «Уманське РЕУ №3» перед постачальником ТОВ "Черкасиенергозбут"; довідки № 434, №435 від 30.07.2020 року про відсутність заборгованості КП «Уманське РЕУ №3» перед постачальником ТОВ "Ліфт-Будспецмонтаж"; довідку № 436 від 30.07.2020 року про відсутність заборгованості КП «Уманське РЕУ №3» перед виконавцем ПП "Черкасиліфт"; акти виконаних робіт про ремонт світильника, технічне обслуговування сходинкових електроприладів, заміні труб каналізації від 05.10.2017, 26.03.2018, 06.06.2019, 31.10.2017; акти виконаних робіт про проведену дератизацію від 08.112017, 22.02.2018, 22.062018, 07.11.2018, 18.02.2019; акти повторної перевірки та прочищення димових і вентиляційних каналів комунально-побутових об`єктів, житлових та громадських будинків №36 від 20.01.2018, №24 від 05.02.2018, №18 24.01.2019; акт виконаних робіт від 05.07.2019 про виконання роботи по ремонту покрівлі будинку житлового фонду КП «Уманське РЕУ №3».

Позивач надавав та надає послуги відповідачу за місцем його проживання, оскільки проводиться технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання, проводиться освітлення місць загального користування, спожита електрична енергія у місцях загального користування вказаного будинку обліковувалася та щомісячно оплачувалася КП «Уманське РЕУ№3», надаються послуги дератизації, послуги щодо обслуговування димових та вентиляційних каналів, послуги щодо технічного обслуговування внутрішньо-будинкових систем холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення, зливної каналізації та поточного ремонту конструктивних елементів. Щорічно мережі теплопостачання будинку були підготовлені до чергового опалювального сезону; прибудинкова територія будинку прибиралася і прибирається двірником регулярно, за необхідністю виїздить та працює аварійна служба.

При цьому суд враховує, що відповідачем до суду не надано доказів щодо неналежної якості наданих послуг, факти невиконання позивачем обов`язку з надання вищевказаних послуг відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Частиною 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» чітко визначено, що власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і при будинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку.

Частиною 2 ст. 68 Житлового кодексу України встановлено, що квартирна плата та плата за житлово-комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вноситься щомісячно.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст. ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Щодо застосування наслідків передбаченої ст.256 ЦК України позовної давності суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 Цивільного кодексу України).

Основи застосування позовної давності передбачені главою 19 ЦК України. Позовна давність нормами ЦК України поділена на загальну та спеціальну.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Враховуючи зазначені приписи закону, наявні матеріали справи та процесуальну позицію сторін, суд вважає, що початком перебігу трирічного строку давності для позивача, за правилами ст.261 ЦК України, слід вважати липень 2017 року, тобто за три роки до моменту звернення позивача КП «Уманське РЕУ-3» з позовом до суду.

За таких обставин суд задовольняє заяву відповідача про застосування строку позовної давності до даного позову, оскільки визначений законодавством трирічний строк позивачем був пропущений, клопотання про поновлення строків позовної давності представником позивача заявлено не було.

Правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за надані відповідачу послуги з утримання будинку та прибудинкової території є обґрунтованими та доведеними.

Проте наявні підстави для відмови позивачу у позові в частині стягнення заборгованості за період до 01.07.2017 у зв`язку із пропуском позовної давності, а тому стягненню підлягає заборгованість станом на 01.07.2020 в розмірі 6078,24 грн., яка утворилась за період з липня 2017 року по червень 2020 року.

Згідно ч.1 та ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як зазначено у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, який широко використовується в практиці ЄСПЛ, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04).

Суд вважає доведеним, що між сторонами у справі фактично виникли правовідношення щодо надання житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території, відповідач є споживачем послуг та фактично отримує вказані послуги, але всупереч вимогам чинного законодавства від виконання зобов`язань з оплати наданих комунальних послуг в повному обсязі ухиляється, що є порушенням грошового зобов`язання та сприяє накопиченню боргу, а тому порушує права та законні інтереси позивача. З відмовою від отримання послуг до позивача ОСОБА_2 не зверталась.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за попередній період до 01.07.2017 року в розмірі 633,50 грн., суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної вимоги у цій частині у зв`язку із застосуванням трирічного строку позовної давності. Отже, з урахуванням встановлених обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 6078,24 грн.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 1903,60 грн. (6078,24 /6711,74*2102,00 = 1903,60).

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 2 ст.68 ЖК України, ст. ст. 11, 15, 16, 267, 509, 526, 527, 530, 541, 543, 610, 612 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_4 ) на користь Комунального підприємства «Уманське ремонтно-експлуатаційне управління №3» (; 20300 вул.Шухевича,12, м. Умань, Черкаська область) борг по оплаті за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 6078 (шість тисяч сімдесят вісім) гривень 24 копійки.

У задоволенні іншої частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_4 ) на користь Комунального підприємства «Уманське ремонтно-експлуатаційне управління №3» (; 20300 вул.Шухевича,12, м. Умань, Черкаська область) сплачений судовий збір у розмірі 1903,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 19.02.2025.

Суддя: Р. В. Піньковський