Справа № 369/4399/23
Провадження № 2-др/369/9/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2025 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєва І.О., розглянувши заяву представника боржника ОСОБА_1 адвоката Бєлкіна Леоніда Михайловича про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою про скасування судового наказу № 369/4399/23 від 10 травня 2023 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-2» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2023 року представник боржника ОСОБА_1 адвокат Бєлкін Леонід Михайлович звернувся до суду з вищезазначеною заявою про скасування судового наказу.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. від 26 вересня 2023 року судовий наказ №369/4399/23 від 10 травня 2023 року, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-2» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги було скасовано.

03 жовтня 2023 року представник боржника ОСОБА_1 адвокат Бєлкін Леонід Михайлович звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-2» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Стаття 141 ЦПК України регулює відносини щодо розподілу судових витрат, визначених у ст. 133 ЦПК України, та оперує такими поняттями: сторони (відповідач, позивач) та треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України вказує на обов`язок суду вчинити розподіл судових витрат під час ухвалення рішення.

Метою впровадження принципу відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України)

На відмінну від витрат по сплаті судового збору, розмір якого визначається Законом України «Про судовий збір», розмір витрат на правничу допомогу не є фіксованим, а питання про відшкодування витрат на правничу допомогу відповідно до положень ст. 137 ЦПК України вирішується з урахуванням умов договору про надання правничої допомоги, а також заперечень іншої сторони щодо наявності підстав та розміру таких витрат. Відтак, при вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд має забезпечити реалізацію сторонами дотримання принципу змагальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як справа, в якій прийнято оскаржуване рішення, розглянута в порядку наказного провадження.

При розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник (ч. 2 ст. 42 ЦПК України).

Судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частин 3, 8 ст. 141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 ст. 141 ЦПК України.

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України «Наказне провадження». Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Відповідно до положень ст. 167 ЦПК України розгляд заяв про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення заявника та боржника, що позбавляє останнього можливості подати заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу або клопотання про зменшення таких втрат.

З огляду на викладене відшкодування витрат на правничу допомогу можливе у справах позовного провадження, у справах наказного провадження судові витрати не відшкодовуються.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 607/1219/18, про те, що відшкодування витрат на правничу допомогу можливе у справах позовного провадження.

Отже, зважаючи на вищевикладене у задоволенні заяви представника боржника ОСОБА_1 адвоката Бєлкіна Леоніда Михайловича про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою про скасування судового наказу № 369/4399/23 від 10 травня 2023 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-2» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 163,165 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні заяви представника боржника ОСОБА_1 адвоката Бєлкіна Леоніда Михайловича про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою про скасування судового наказу № 369/4399/23 від 10 травня 2023 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-2» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя: Інна ФІНАГЕЄВА