КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/330/19-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3799/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Устенка Іллі Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 лютого 2021 року у складі судді Бусик О.Л.,

у цивільній справі за позовом приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» (далі - ПрАТ «Європейський страховий альянс») звернулося у суд із позовом в якому просило стягнути з ОСОБА_1 збитки в порядку регресу в сумі 89 358 грн 31 коп та судовий збір в сумі 1 762 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 26 вересня 2017 року між ПрАТ «Європейський страховий альянс» та ОСОБА_2 був укладений договір страхування транспортних засобів №4228, відповідно до умов якого страховик зобов`язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля марки Porsche, номерний знак НОМЕР_1 .

23 лютого 2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля та автомобіля марки Mercedes, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

26 лютого 2018 року страхувальник зазначила про те, що суму страхового відшкодування просить перерахувати на СТО за реквізитами згідно документів СТО.

Тому на виконання умов договору та відповідно до заяви страхувальника позивач здійснив виплату страхового відшкодування на підставі рахунку СТО №1042293 від 06 березня 2018 року в сумі 189 358 грн 31 коп, що підтверджується платіжним дорученням та актами виконаних робіт від 12 травня 2018 року.

06 липня 2018 року позивач направив претензію до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» щодо відшкодування шкоди в порядку регресу в межах ліміту відповідальності.

04 вересня 2018 року ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» здійснила виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 100 000 грн (в межах ліміту відповідальності), що підтверджується випискою з рахунку.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 лютого 2021 року позов ПрАТ «Європейський страховий альянс» задоволено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі адвокат Устенко І.О. в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, не правильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування та недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не правильно застосував норми ст. ст. 1192, 1194 ЦК України, у зв`язку з тим, що в справі фактично не встановлена реальна вартість втраченого майна і фактичний розмір шкоди з урахуванням зносу, а безапеляційно прийнята сума з рахунку № 1042293 від 06 березня 2018 року хоча акти виконаних робіт № 6034453 від 12 травня 2018 року та 6034454 від 12 травня 2018 року навіть ніким не підписані.

Також звертає увагу на те, що в даній справі не піднімалось питання про зняті з виробництва вузлів та агрегатів, а більше того автомобіль не мав значних пошкоджень які б вимагали заміну вузла чи агрегату і тому дана мотивація не може бути обґрунтуванням задоволення позовних вимог і відповідач обґрунтовано вказує на те, що позивач не вчиняв вказаних ним дій по заміні ляди і таким чином вводить суд в оману.

Окрім того вказує, наявне зловживання позивачем яке виразилось в тому, що він сам надав розрахунок матеріального збитки потерпілому (у звіті надано фотокартки пошкодженого автомобіля в якому на момент огляду відсутні пошкодження задньої ляди вказаного автомобіля), не обґрунтував чому саме він вирішив замінити пошкоджену частину новою та не надав доказів що дана дія була виконана. При цьому ремонт автомобіля відбувався на «Базі ремонту», яка є частиною страхової компанії і перебуває в залежних відносинах з страховою.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Чала І.М. в інтересах ПрАТ «Європейський страховий альянс» просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу доводи якої є безпідставними залишити без задоволення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України (в редакції, яка була чинною на час відкриття апеляційного провадження), апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Суд апеляційної інстанції надає учасникам процесу у даній справі належні умови для ознайомлення з рухом справи. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час розгляду і доводів і міркувань інших осіб відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає в повній мірі.

Зі справи убачається, 26 вересня 2017 року між ПрАТ «Європейський страховий альянс» та ОСОБА_2 укладено договір страхування транспортних засобів № 42287, відповідно до умов якого страховик зобов`язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля «Porsche», номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 5-9 т.1).

Згідно з протоколом ОСОБА_1 23 лютого 2018 року о 18:10 годині на Набережному шосе, керуючи автомобілем «Мерседес Бенс», номерний знак НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Porsche» номерний знак НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_3 .

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 04 червня 2018 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с. 11 т.1).

На виконання умов договору страхування та відповідно до заяви страхувальника позивач здійснив виплату страхового відшкодування на підставі рахунку СТО № 1042293 від 06 березня 2018 року в розмірі 189 358 грн 31 коп (а.с. 32 т.1).

Перерахунок коштів було здійснено на підставі платіжних доручень (а.с. 38-47 т.1).

Відповідно до полісу серія АК № 008621191 цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» з лімітом за шкоду майна в розмірі 100 000 грн (а.с. 48 т.1).

06 липня 2018 року позивач направив претензію за вих. № 2159/8 до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» щодо відшкодування шкоди в порядку регресу в межах ліміту відповідальності (а.с. 49 т.1).

Згідно з випискою по рахунку від 04 вересня 2018 року ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» здійснила виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 100 000 грн (а.с. 50 т.1).

06 липня 2018 року ПрАТ «Європейський страховий альянс» листом № 2161/18 звернулося до відповідача, у якому повідомило, що виплата страхового відшкодування у зв`язку з ДТП, склала 189 358 грн 31 коп. Частину відшкодування в розмірі 100 000 грн (ліміт відповідальності) виплачено ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», у зв`язку з чим запропоновано ОСОБА_1 сплатити залишок завданої майнової шкоди та перерахувати суму у розмірі 89 358 грн 31 коп (а.с. 51 т.1). Вказаний лист залишився без виконання.

Задовольняючи позов районний суд виходив з підстав його доведення, з чим погоджується й апеляційна інстанція, з наступних підстав.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України "Про страхування").

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України).

У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну "перехід" означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що "стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією".

У даній справі, позивач, який є страховиком потерпілої особи, виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи, як до страховика потерпілої особи, перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц (провадження № 61-38365св18) зроблено правовий висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відносини ж між відповідачем та його страховиком регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Враховуючи, що сума відшкодування, виплаченого позивачу ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» в порядку регресу визначена в межах ліміту, передбаченого полісом № АК 008621191 у розмірі 100 000 грн, а розмір реальних збитків, необхідних для відновлення пошкодженої речі, які відшкодовані ПрАТ «Європейський страховий альянс» потерпілому, тому 89 358 грн 31 коп має бути відшкодована ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 1194 ЦК України для повного відшкодування завданої ним шкоди.

У п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенніспорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 № 4роз`яснено, що привирішенні спорівпро правозворотної вимогистраховика судиповинні розрізнятипоняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише замінаосіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта)зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. Також у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Як уже було встановлено відносини ж між відповідачем ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АК/8621191), та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» виконав свої зобов`язання за полісом АК/008621191, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу в межах ліміту відшкодування 100 000 грн.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб), визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно із п. 5.1.8 розділу 5 частини 1 Договору страхування № 42287 "база ремонту ТЗ - Гарантійна (авторизована) СТО".

Відповідно до п. 7.5.1.2 Договору страхування "розмір страхового відшкодування визначається в межах ліміту відшкодування за ризиками КАСКО (при пошкодженні), враховуючи умову "база ремонту" визначену в Частині 1 Договору, здійснюється виходячи з цін, що діють на день проведення огляду ТЗ на підставі документів СТО, що погоджена Страховиком, які згідно чинного законодавства України, підтверджують необхідні витрати на ремонт ТЗ".

Як убачається з заяви на виплату страхового відшкодування від 26 лютого 2018 року ОСОБА_2 зазначила, що належну їй суму страхового відшкодування у разі визнання випадку страховими просила виплатити на СТО за реквізитами, що і було зроблено позивачем підставі рахунку СТО від 06 березня 2018 року.

За таких обставин саме рахунок СТО, платіжні доручення та акти виконаних робіт є доказами виникнення у позивача права звернення до відповідача з вимогою про відшкодування збитків у розмірі 89 358 грн 31 коп.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального праває безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Інші доводи колегія суддів оцінює критично, оскільки їх надана оцінка під час розгляду справи районним судом, який правильно застосував всі норми закону, що регулюють спірні правовідносини.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Устенка Іллі Олександровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення на рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: