Справа № 521/1858/25
У Х В А Л А

12 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Швець М. В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , третя особа: Хаджибейський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відшкодування грошових втрат від знецінення коштів внаслідок інфляції за прострочення виконання рішення суду та відшкодування витрат,

встановила таке.

У провадження Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за підсудністю надійшла зазначена позовна заява, яка не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України.

Частиною другою статті 185 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з положеннями п. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що за подання даного позову судовий збір не справляється відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Проте, як слідує з позовної заяви, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України у зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання, що встановлено судовим рішенням.

Разом з тим, стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, та поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону слідує, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, заборгованість за прострочення виконання грошового зобов`язання, нарахована відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є у розумінні чинного законодавства шкодою, заподіяною споживачеві.

Тобто, в даному випадку положення ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» застосуванню не підлягають, а тому судовий збір підлягає сплаті позивачем на загальних підставах.

Інших доказів, які б свідчили про те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, матеріали справи не містять.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Згідно із ч. 1 ст. 4 цього Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2025 року встановлено у розмірі 3 028 гривень.

Як слідує із позовної заяви ОСОБА_1 , вона містить вимогу майнового характеру, а саме про стягнення з відповідача на його користь коштів за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 82 622,40 грн, а відтак, сплаті позивачем підлягає судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

З огляду на викладене позивачу слід сплатити судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп та надати суду докази на підтвердження сплати судового збору.

Згідно ч. 2, 4 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Так, додані до позовної заяви копії письмових доказів, не засвідчені належним чином.

Крім цього, відповідно до вимог п. 2, 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява, серед іншого, має містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Всупереч зазначених вимог закону позивач не зазначив даних представника позивача, хоча позов підписаний представником ОСОБА_3 , документи на підтвердження повноважень якої додані до матеріалів позову; не зазначено у позовній заяві відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету в учасників; не зазначено ціни позову.

Отже, суддя дійшла висновку у про необхідність залишення даного позову без руху та надання позивачу строку для усунення викладених в цій ухвалі недоліків.

Керуючись ст. 136, 177, 185 ЦПК України, суддя

постановила таке.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , третя особа: Хаджибейський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відшкодування грошових втрат від знецінення коштів внаслідок інфляції за прострочення виконання рішення суду та відшкодування витрат - залишити без руху.

Надати позивачу строк десять днів для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до статті 185 ЦПК України, якщо вимоги ухвали у встановлений строк будуть виконані, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У разі невиконання вимоги суду, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала складена та підписана 12 березня 2025 року, оскарженню не підлягає.

Суддя М. В. Швець