ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 676/4722/24

Провадження № 22-ц/820/478/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 676/4722/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Підодвірним Тарасом Івановичем, на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 23 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року ТзОВ «Алекскредит» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 5298752 від 15 вересня 2021 року у сумі 74 555 грн. 87 коп. станом на 28 червня 2024 року, яка складається з 8 150 грн. заборгованість за тілом кредиту, 48 386 грн. 55 коп. заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом. 18 019 грн. 32 коп. заборгованість за компенсацію відповідно до п. 5.5 Договору та ст. 625 ЦК України та стягнути судовий збір в сумі 3 028 грн.

На підтримання заявлених позовних вимог товариство вказувало, що 15 вересня 2021 року між ТзОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту №5298752. Відповідно до п. 5.1. та п. 5.2. Правил надання кредиту ТзОВ «Алекскредит» сторони домовились, що договір укладається в електронній формі шляхом використання електронного цифрового підпису з одноразовим ідентифікатором. На виконання умов кредитного договору ТзОВ «Алекскредит» 15 вересня 2021 року перерахувало на картковий рахунок відповідачки кредитні кошти в розмірі 8 150 грн., а позичальник зобов`язувалась повернути кредит та сплатити проценти за користування ним до 13 квітня 2022 року (включно). Факт перерахування коштів на рахунок відповідачки підтверджується довідкою ТзОВ ФК «Елаєнс» від 07 червня 2024 року. Пунктом 1.7. договору визначено порядок нарахування процентів за користування кредитом.

Таким чином ТзОВ «Алекскредит» виконало свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, а саме надало відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, проте ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти у визначений договором строк не повернула, проценти за користування кредитом не сплатила.

Разом з тим, 06 серпня 2024 року товариство подало заяву про зменшення позовних вимог, в якій просило стягнути на їх користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №5298752 від 15 вересня 2021 року у сумі 56 536 грн. 55 коп. станом на 28 червня 2024 року, яка складається з 8 150 грн. заборгованість за тілом кредиту, 48 386 грн. 55 коп. заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 23 грудня 2024 року, позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Алекскредит» заборгованість за кредитним договором №5298752 від 15 вересня 2021 року у сумі 56 536 грн. 55 коп. станом на 28 червня 2024 року, яка складається з 8 150 грн. заборгованість за тілом кредиту, 48 386 грн. 55 коп. заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом.

Не погоджуючись з даним рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Підодвірного Т.І. подала апеляційну скаргу вважає рішення необґрунтованим, посилається на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи та таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Так представник апелянтки вказує, що матеріали судової справи не містять жодного доказу, щодо укладення кредитного договору від 15 вересня 2021 року № 5298752 та того, що воно відбувалось в порядку визначеному чинним законодавством, оскільки в матеріалах справи відсутні оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, відсутня інформація щодо того, чи проходила особа яка нібито укладала кредитний договір ідентифікацію, як це передбачено чинним законодавством, відсутні докази проведення такої ідентифікації, відсутня відповідь особи яка нібито проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт), відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник, при укладанні договору.

Також зазначають, що позивачем не надано жодного доказу, який би дозволив достовірно з`ясувати обставини нібито укладення такого кредитного договору.

Разом з тим, зазначають, що неможливо перевірити підписання оспорюваного кредитного правочину також кредитодавцем. Адже, тільки докази накладення кваліфікованого електронного підпису первісного кредитора (кредитодавця) можуть слугувати доказом таких фактів, але позивачем вони не надані.

Крім того апелянтка та її представник, не погоджуються з висновком суду першої інстанції про те, що факт перерахування позивачем, ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується наданою позивачем довідкою ТзОВ ФК «Елаєнс» від 07 червня 2024 року, яка містить всі істотні умови договору, є необґрунтованим, оскільки зроблені на підставі доказів отриманих із порушенням імперативних норм процесуального законодавства.

В той же час посилаються, що належними доказами, які підтверджують перерахування апелянтці певної суми можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому довідку ТзОВ ФК «Елаєнс» від 07 червня 2024 року про перерахування коштів слід відхилити і з тих підстав, що вона не відповідає даній нормі права.

Представник апелянтки, звертає увагу, що докази які підтверджують обставини, на які посилається товариство, було отримано судом із порушенням норм чинного законодавства, у зв`язку з тим, що вони подані після закінчення процесуальних строків, а тому повинні були залишитися без розгляду.

Крім того вказують, що матеріали справи не містять доказів, підтверджуючих належність електронного платіжного засобу, реквізити якого неповно зазначені у тексті договору, саме апелянтці, як і доказів належності її номера телефону, на який був направлений цифровий ідентифікатор.

Також не містять доказів щодо перерахування коштів від ТзОВ «Алекскредит» як кредитних на рахунки ТзОВ «Елаєнс» для здійснення переказу коштів на виконання вимог договору від 15 вересня 2021 року № 5298752 для подальшого переказу їх апелянтці.

Таким чином з врахуванням вищенаведеного ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове яким повністю задовольнити апеляційні вимоги.

ТзОВ «Алекскредит» подало відзив на апеляційну скаргу, вважають доводи викладені в апеляційній скарзі необгрунованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Вказує, що доводи апелянтки та її представника про хибність висновку суду першої інстанції про те, що факт перерахування позивачем, ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується наданою позивачем довідкою ТзОВ ФК «Елаєнс» від 07 червня 2024 року є надуманими та такими, що не відповідають дійсності.

Крім того, товариство зазначає, що ним разом з позовною заявою було подано до суду клопотання про витребування доказів, а тому твердження представника апелянтки, про те що вони отримані судом із порушенням норм чинного законодавства є безпідставними.

Разом з тим, посилається, що оскільки платіжна система не має змоги надати підтвердження про зарахування грошових коштів на платіжну картку позичальника, а товариство власноруч отримати з Банку-емітента таку інформацію не може, так як інформація про зарахування на платіжну картку позичальника є банківською таємницею відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність», розголошення якої можливо за рішенням суду відповідно до ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Зазначена інформація підтверджує факт отримання позичальником кредитних коштів за укладеним договором про надання кредиту та наявна така інформація лише в Банку-емітенті, який є власником платіжної картки позичальника та може підтвердити зазначений факт.

З огляду на зазначене, товариство вказує, що воно позбавлене можливості долучити відповідний доказ до позовної заяви, але, враховуюче те, що ці докази мають суттєве значення для розгляду справи, Товариство змушене було звертатися до суду з клопотанням про витребування з Банку-емітенту доказів на підтвердження зарахування грошових коштів на платіжну картку позичальника, які були перераховані йому Товариством на підставі укладеного договору про надання кредиту та долучення доказів до матеріалів справи.

В той же час, отримання відповіді від АТ КБ «ПриватБанк» від 10 грудня 2024 року про зарахування 15 вересня 2021 року 8 150 грн. на платіжну картку апелянтки є додатковим доказом на підтвердження отримання кредитних коштів, а також того, що платіжна картка НОМЕР_1 належить саме ОСОБА_1 .

Також звертає увагу на те, що товариство здійснює надання кредитних коштів через платіжну систему, тому має можливість надати відповідь з платіжної системи, а не бухгалтерський документ, про який зазначає апелянтка в своїй скарзі. А отримання підтвердження з банку щодо зарахування кредитних коштів на банківський рахунок позичальника, можливе лише на підставі відповідної ухвали суду, оскільки така інформація є банківською таємницею та не може бути надана третій стороні.

Таким чином, ТзОВ «Алекскредит» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що 15 вересня 2021 року між ТзОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про надання кредиту №5298752.

Відповідно до умов договору пунктами 1.2, 1.3, 1.4 встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов договору, сума кредиту складає 8 150 грн., кредит надається в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника.

Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідчки на веб-сайті в мережі Інтернет https://alexcredit.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України "Про електронну комерцію".

Договір містить посилання на Правила надання кредиту ТзОВ «Алекскредит», що розміщені на сайті кредитодавця (п.1.1. Договору).

Пунктами 1.7., 1.7.1., 1.7.2 договору визначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в наступному порядку. У випадку користування кредитом менше ніж 5 (п`ять) календарних днів, позичальник сплачує фіксовану суму процентів за користування кредитом, яка складає 8,95% від визначеної в п. 1.3. цього договору суми кредиту. Ставки нарахування процентів за користування кредитом за Загальними умовами кредитування (п. 2.15 Правил) при укладенні договору: в Базовий період протягом 30 календарних днів з 15 вересня 2021 року до 15 жовтня 2021 року (включно) у розмірі 1,79% за один день користування кредитом (Акційна процентна ставка) (п. 2.1. Правил)); в Спеціальний період (п. 2.41. Правил) протягом 180 календарних днів з 16 жовтня 2021 року до 13 квітня 2022 року (включно) у розмірі 3% за один день користування кредитом (Спеціальна процентна ставка (п. 2.35. Правил). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні загальних умов кредитування складає 12 531 грн. 95 коп.

Згідно з пунктом 3.1. договору сторони погодили, що строк дії договору встановлюється з дати укладення договору 15 вересня 2021 року до кінцевої дати виконання договору 13 квітня 2022 року (включно). Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, у тому числі сплати заборгованості. Якщо позичальник виконає зобов`язання/сплатить заборгованість за договором до кінцевої дати виконання договору, договір припиняє дію з дати повернення/погашення кредиту (п. 2.8. Правил).

З боку позичальника договір підписано за допомогою одноразового ідентифікатору PS5298752.

Додатком №1 до кредитного договору є графік платежів за договором про надання кредиту №5298752 від 15 вересня 2021 року.

Згідно з довідкою ТзОВ ФК «Елаєнс» від 07 червня 2024 року ТзОВ «Алекскредит» на підставі договору №41346335_18/10/17 про надання послуг з переказу грошових коштів та про інформаційно-логічну взаємодію та приймання платежів здійснило 15 вересня 2021 року переказ грошових коштів на картку клієнта № НОМЕР_1 на суму 8 150 грн.

Відповідно до детального (щоденного) розрахунку заборгованості за Договором про надання кредиту №5298752, за період з 15 вересня 2021 року по 13 квітня 2022 року у відповідачки наявна заборгованість за договором, в сумі 56 536 грн. 55 коп., яка складається з 8 150 грн. заборгованість за тілом кредиту, 48 386 грн. 55 коп. заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір укладений між сторонами у спосіб, визначений чинним законодавством, а розмір заборгованості відповідача є доведеними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим і таким, що відповідає обставинам справи.

Згідно зі статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03вересня 2015року №675-VIII (далі Закон №675-VIII).

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону №675-VIII).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону №675-VIII).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 8 статті 11 Закону №675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Стаття 12 Закону №675-VIII визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

У пропозиції укласти кредитний договір зазначено, що позичальник ознайомився та погодився з кредитним договором, Умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику, в тому числі, на умовах фінансового кредиту, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://alexcredit.ua/umovi).

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Звертаючись до суду з позовом ТзОВ «Алекскредит», посилалося на те, що між сторонами був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак належним чином взятті на себе зобов`язання за цим договором не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

На підтвердження вказаних обставин товариство надало суду: детальний (щоденний) розрахунок заборгованості за договором про надання кредиту №5298752 від 15 вересня 2021 року станом на 28 червня 2024 року, пропозицію укласти договір (оферта) щодо надання кредиту, договір про надання кредиту, графік платежів, паспорт споживчого кредиту та довідку ТзОВ ФК «Елаєнс» від 07 червня 2024 року про перерахування коштів.

З матеріалів справи вбачається, що 15 вересня 2021 року ОСОБА_1 було підписано оферту, в якій сторони погодили, що з укладенням даного договору шляхом акцептування позичальником оферти ними досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Зі змісту оферти вбачається, що вона підписана шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (код смс-повідомлення).

Також 15 вересня 2021 року між ТзОВ «Александрит» та ОСОБА_1 було підписано електронний договір про надання кредиту № 5298752, в якому сторони погодили всі умови істотні умові договору. Зі змісту договору вбачається, що він підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (код смс-повідомлення).

Отже, підписуючи договір про укладення кредитного договору, позичальник підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також фактично засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що договір про надання споживчого кредиту, підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто позивачем належними та допустимими доказами підтверджено укладання з апелянткою 15 вересня 2021 року правочину.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19 (провадження № 61-16243св20).

Доводи апеляційної скарги, щодо відсутності доказів виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин, зокрема, щодо відсутності первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування суми кредиту позичальнику, колегія суддів не бере до уваги.

За умовами кредитного договору п. 1.4 кредит надається позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування суми кредиту на картковий рахунок позичальника.

Відповідно довідок АТ КБ «Привабанк» на ім`я ОСОБА_1 було емітовано карту № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 ).

Також АТ КБ «Привабанк» надано суду виписку про рух коштів на номер банківської карти № НОМЕР_1 за період з 15 вересня 2021 року по 18 вересня 2021 року, з якої вбачається, що на карту № НОМЕР_1 15 вересня 2021 року зараховано суму кредиту в розмірі 8 150 грн.

Отже вищевказані твердження апелянта спростовуються наведеними письмовими доказами, а крім того, матеріали справи містять фото ОСОБА_1 з паспортом, що свідчить про проходження нею ідентифікації, без якої неможливо укласти кредитний договір.

В той же час, апелянтка не надала суду доказів на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог, зокрема, про те, що вона не укладала з позивачем кредитний договір, не отримувала кредитних коштів та висновків суду першої інстанції жодним чином не спростувала.

Також колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що договір та його умови в судовому порядку не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін.

Таким чином саме ОСОБА_1 повинна була спростувати наданий Товариством розрахунок заборгованості по кредитному договору у зв`язку з його неправильністю або невідповідністю умовам укладеного між сторонами договору. Однак апелянтка цієї обставини не спростувала, як і не спростувала інших наданих Товариством доказів отримання кредитних коштів (постанова Верховного Суду від 30.06.2021 року у справі №690/328/20-ц).

Інші доводи апеляційної скарги, суперечать умовам кредитного договору, погоджених сторонами, зводяться до помилкового тлумачення норм матеріального права та незгоди з висновками суду першої інстанції, стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував, тому до уваги апеляційним судом не приймаються.

Таким чином рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Підодвірним Тарасом Івановичем залишити, без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 23 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 березня 2025 року.

Судді

А.М. Костенко Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова