Справа № 347/2647/24
Провадження № 2/347/136/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

06 березня 2025 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю. С.,

за участю:

секретаря Сумарука І.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Юрчук С.В. ,

представника третьої особи Лабудяк Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Верховинської селищної ради, орган опіки та піклування Кутської селищної ради Косівського району про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

07.11.2024 року позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Верховинської селищної ради про позбавлення батьківських прав.

Вимоги позову обґрунтувала тим, що 15 квітня 2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_3 .

У даному шлюбі народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя з відповідачем не склалося та рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2013 року шлюб розірвано.

Після розірвання шлюбу батько дитини ніяким чином не піклується про неї, не проявляє зацікавленості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами своєї дочки, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. ОСОБА_3 взагалі не спілкується з дочкою, не сприяє засвоєння нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Таким чином, створились умови, які шкодять інтересам дитини.

Позивач стверджує, що ОСОБА_3 , покладених законом на батьків обов`язків взагалі не виконує, оскільки не бере педагогічної, матеріальної, грошової, або будь-якої іншої участі у вихованні дочки ОСОБА_4 . Всі питання щодо її виховання вирішує позивач самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. ОСОБА_1 зазначила, що дитина знаходиться на повному моєму її утриманні, в зв`язку з чим вона звернулася до служби у справах дітей Верховинської селищної ради з проханням позбавити відповідача батьківських прав, на що їй рекомендовано звернутися до суду.

У зв`язку з вище наведеним, позивач ОСОБА_1 просила її позов задовольнити, та позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Позиція учасників в судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Юрчук С.В. вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі, та висловили доводи аналогічні змісту позовної заяви. Категорично просили позбавити відповідача батьківських прав, оскільки відповідач, як батько дитини жодним чином не цікавиться життям дочки ОСОБА_4 з часу її народження, не бере участі в її вихованні та утриманні. ОСОБА_1 зазначила, що батько ОСОБА_4 її покинув ще до народження дитини. Після народження дівчинки, ні батько, ні його сім`я долею ОСОБА_4 не цікавляться та інтересу щодо її життя не проявляють.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Верховинської селищної ради ствердила, що дійсно позивач проживає на території села Ільці зі своєю сім`єю. При обстеженні умов проживання сім`ї, представник органу місцевого самоврядування спілкувалася з ОСОБА_4 , яка не заперечила щодо позбавлення її батька батьківський прав щодо неї. Дівчинка в розмові зазначила, що від народження батька не пам`ятає. За своє життя не шукала з ним зв`язку та інформації про нього, як і він не шукав зустрічі з нею та не спілкувався. Відповідач жодним чином не бере участі у вихованні та утриманні дитини. Відповідача, як батька дитини, представник третьої особи жодного разу в селі не бачила. Висновок наданий органом опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав підтримала в повному обсязі. На переконання представника органу опіки та піклування вважає, що така пасивна позиція відповідача є свідченням його байдужої поведінки щодо долі дитини. А категорична позиція позивача, щодо позбавлення батьківських прав свого батька, є цілком обґрунтованою, та об`єктивною.

Неповнолітня ОСОБА_4 , у судовому засіданні висловила думку, що батька слід позбавити батьківських прав щодо неї. Зазначила, що у свідомому житті батька не пам`ятає, ніколи не спілкувалася з ним. Не знає, де він перебуває на цей момент. Окрім того, батько теж не проявляв цікавості до її життя, не телефонував їй та не бажав зустрічі.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Відповідач в судові засідання не з`являвся, про дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, однак на адресу суду поверталися поштові конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.27, 40, 89).

12.12.2024 року від представника позивача - адвоката Юрчук С.В. надійшло клопотання про залучення у справі третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування Кутської селищної ради Косівського району. Окрім того, адвокат Юрчук С.В. просила витребувати в органу опіки та піклування Кутської селищної ради Косівського району та органу опіки та піклування виконавчого комітету Верховинської селищної ради висновок щодо доцільності позбавлення батьківський прав ОСОБА_3 .

Представник органу опіки та піклування Кутської селищної ради подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.90).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 13.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою підготовчого судового засідання від 12.12.2024 року залучено орган опіки та піклування Кутської селищної ради Косівського району в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору, витребувано в органу опіки та піклування Кутської селищної ради Косівського району та органу опіки та піклування виконавчого комітету Верховинської селищної ради висновок щодо доцільності позбавлення батьківський прав ОСОБА_3 .

Ухвалою від 03.02.2025 року закрито підготовче провадження, та призначено справу до розгляду по суті на 06.03.2025 року.

Судом також було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №347/2647/24 відповідача ОСОБА_3 (а.с. 23, 38).

Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України із занесенням до журналу судового засідання суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши учасників судового провадження, показання свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до копії паспорту громадянина України у вигляді айді картки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження - смт. Верховина, Верховинський район, Івано-Франківська область (а.с.8).

Згідно копії витягу з реєстру Верховинської територіальної громади, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Відповідно до дублікату свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11.12.2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2013 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 розірвано, дочку, ОСОБА_4 залишено на проживання з матір`ю ОСОБА_6 (а.с.11).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_6 зареєстрована в АДРЕСА_1 , а фактично проживає з сім`єю в с. Ільці, прис. Грабовець Верховинського району. Дочка проживає з матір`ю. Батько дитини не приймає та не приймав участі в її утриманні та вихованні (а.с.12).

Згідно копії довідки про склад сім`ї, що проживають за адресою АДРЕСА_1 , до складу сім`ї ОСОБА_1 входять: дочка ОСОБА_4 , 2011 року народження, дочка ОСОБА_7 , 2013 року народження, дочка ОСОБА_8 , 2020 року народження, мати ОСОБА_9 , 1960 року народження (а.с.13).

Відповідно до довідки-характеристики, виданої Верховинською селищною радою, ОСОБА_1 ніколи не притягалася до кримінальної чи адміністративної відповідальності. За час проживання на території с-ща Верховина скарг на неї не надходило. Претензій до неї Верховинська селищна рада немає (а.с.14).

Згідно характеристики, наданої керівництвом Верховинського ліцею Верховинської селищної ради учениці 8 класу ОСОБА_4 , батько у шкільному вихованні дитини участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся, не спілкується із учителями щодо успіхів дитини (а.с.15).

Відповідно до копії виписки із медичної карти амбулаторного хворого, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , соматично здорова (а.с.16).

Згідно інформації, наданої Верховинським відділом державної виконавчої служби, згідно АСВП про стягнення аліментів на користь стягувача ОСОБА_1 на виконання не надходило (а.с.17).

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 12.11.2024 року, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22).

Рішенням виконавчого комітету Верховинської селищної ради Верховинського району №715 від 13.01.2025 року затверджено висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 42-45).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 . Її батьки - ОСОБА_10 та ОСОБА_1 (а.с.52).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 . Її батьки - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с.54).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_10 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 17 лютого 2018 року у Верховинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с.57).

Згідно висновку оцінки потреб сім`ї від 08.01.2025 року, сім`я ОСОБА_1 складається з: чоловік ОСОБА_10 , 1984 року народження, дочка ОСОБА_4 , 2011 року народження, дочка ОСОБА_7 , 2013 року народження, дочка ОСОБА_8 , 2020 року народження. Всі потреби дітей задоволено, проблем в сім`ї не виявлено (а.с.67-68).

Відповідно до акту обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 , виданого службою у справах дітей Верховинської селищної ради, проведено обстеження умов проживання за адресою: с. Ільці, прис. Грабовець, Верховинського району. Сім`я проживає у хороших умовах, для дітей створені всі необхідні умови для навчання та розвитку. Стосунки у сім`ї доброзичливі та довірливі (а.с.71).

Згідно акту обстеження умов проживання за місцем реєстрації відповідача ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_3 зі слів його матері, з 2019 року за місцем реєстрації не проживає (а.с.73).

Відповідно до копії витягу № 4 з протоколу засідання№ 2/2025 комісії у справах дітей Кутської селищної ради від 25.02.2025 року про доцільність/недоцільність позбавлення батьківський прав ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю гр. ОСОБА_3 на території Кутської територіальної громади та неможливості встановлення фактів ухилення від виконання батьківських обов`язків, Комісією одноголосно прийнято рішення про неможливість надання висновку органу опіки та піклування Кутської селищної ради у зв`язку з відсутністю батька на території Кутської ТГ (а.с.83-84).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання неповнолітньої дочки.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі N 522/10703/18 (провадження N 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі N 760/468/18 (провадження N 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі N 638/16622/17 (провадження N 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі N 522/21914/14 (провадження N 61-8179св19).

Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше) є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Отже, законом визначено, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо та є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Вказаний висновок має рекомендаційний характер.

За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу, неповнолітня дочка ОСОБА_4 залишилася проживати разом із матір`ю ОСОБА_1 , та перебуває на її повному утриманні. На цей час позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_10 та спільно виховують трьох дітей - двох дочок позивача від попередніх шлюбів ( ОСОБА_4 і ОСОБА_7 ) та спільну дочку ОСОБА_8 .

В матеріалах справи є висновок органу опіки і піклування Верховинської селищної ради, відповідно до якого визнано за доцільне позбавити ОСОБА_3 , батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки батько жодної участі у вихованні та утриманні дочки не бере, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, не спілкується з нею, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей та взагалі не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

Суд позбавлений можливості з`ясувати думку відповідача, оскільки такий в судове засідання не з`явився. На адресу суду поверталися конверти з відміткою працівника пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд звертає увагу, що зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р. дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Аналізуючи наведені факти та обставини, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 усунувся від виховання своєї неповнолітньої дочки та виконання своїх обов`язків. Не цікавиться долею своєї дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; та взагалі не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить переконання, що обставини, на які посилається позивач у своєму позові, є достовірними та такими, що не викликають у суду сумніву, а отже, відповідачем порушено право його дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, яке гарантоване ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" і яке підлягає захисту на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України шляхом позбавлення його, як батька, батьківських прав відносно неповнолітньої дочки, оскільки він ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню, що в свою чергу не буде суперечити інтересам дитини.

Одночасно суд роз`яснює відповідачу його право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, за наявності підстав передбачених частинами 3 - 5 ст. 169 СК України.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, при зверненні до суду з позовом, позивач сплатила судовий збір в розмірі 1211,20 грн., а відтак в цій частині судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 19, 150, 155, 164, 166, 171 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ), треті особи без самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Верховинської селищної ради, орган опіки та піклування Кутської селищної ради Косівського району про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ), батьківських прав відносного його неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір в розмірі 1211, 20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Косівським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Косівського районного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач може оскаржити рішення суду безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено 12 березня 2025 року.

Суддя Ю. С. Кіцула