Провадження №22-ц/812/402/25 Суддя-доповідач апеляційного суду: Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

10 березня 2025 року м. Миколаїв справа № 759/14070/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником адвокатом Єлісєєвим Дмитром Олексійовичем, на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 08 січня 2025 року, ухвалене головуючим суддею Кащак А.Я. в приміщенні цього ж суду за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі ТОВ «Діджи Фінанс») звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2024 року цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Доманівського районного суду Миколаївської області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Товариство вказувало, що 08 лютого 2021 року ОСОБА_1 , ознайомившись з умовами публічної пропозиції на укладення договору про надання позики Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіль», підписавши заяву-приєднання №99180891 підтвердила, що акцептує публічну пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіль», яка розміщена на сайті фінансової компанії: casharing.com.ua і повному обсязі з урахуванням Паспорту споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів складають договір про надання позики.

Згідно договору про надання позики №99180891 від 08 лютого 2021 року відповідачу надано позику у формі споживчого кредиту на оплату товару та /або послуг у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок продавця товару та/або послуг. Процентна ставка 0,0001% річних, тип процентної ставки: фіксована.

Відповідачем кредитні зобов`язання належним чином не виконані.

21 грудня 2021 року між ТОВ «ФК«Профіль» та ТОВ «Діджи Фінанс» був укладений договір факторингу №21122021, згідно якого ТОВ «ФК«Профіль» передає (відступає) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у додатку до договору.

Згідно договору факторингу сума боргу ОСОБА_1 за кредитним договором перед Товариством становить 20537,22 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 13690,57 грн, заборгованість за відсотками 6846,65 грн.

Враховуючи вищевикладене, Товариство просило стягнути на свою користь із ОСОБА_1 вказану заборгованість за кредитним договором, а також судовий збір 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу 6000 грн.

Заочним рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2024 року позов задоволено.

Ухвалою того ж суду від 29 листопада 2024 року задоволено заяву представника ОСОБА_1 адвоката Єлісєєва Д.О. про перегляд заочного рішення суду.

Скасовано заочне рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2024 року та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Заперечуючи проти позову відповідача вказувала, що не погоджується з існуванням заборгованості у заявленому позивачем розмірі, оскільки сума заборгованості не вмотивована та не обґрунтована належним розрахунком.

Зазначала, що здійснювала виплати по оспорюваному кредитному договору на загальну суму 26 912 грн, проте у розрахунку ця інформація не була зазначена та такі виплати не були враховані при наданому розрахунку заборгованості.

Крім того, вказувала, що позивач належним чином не довів правомірності нарахування процентів за користування кредитом, оскільки умовами договору про надання позики передбачено, що розмір процентів за користування позикою становить 0,0001% річних. До того ж в наданому позивачем розрахунку заборгованість за процентами відсутня.

Вказувала, що зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом позивача час, розмір пред`явлених Товариством витрат на надання правничої допомоги є надто завищеним щодо відповідача, враховуючи суму кредиту.

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 08 січня 2025 року позов ТОВ «Діджи Фінанс» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи фінанс» заборгованість за кредитним договором №99180891 від 08 лютого 2021 року в сумі 19167,89 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2252 грн 40 коп. та 2700 грн витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що розмір заборгованості, який позивач просить стягнути з відповідача по кредитному договору в частині тіла кредиту підтверджується матеріалами справи, зокрема розрахунком заборгованості. Водночас, розмір заборгованості відповідача по комісії за розрахункове обслуговування, яке позивачем помилково зазначено, як заборгованість за відсотками, підлягає до часткового задоволення у розмірі 5477,32 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд, врахувавши, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, складність даної справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт виконаних адвокатом, обсяг наданих послуг, значимість спору для сторін, а також те, що всі обставини справи були встановлені при розгляді справи без участі представника позивача, дійшов висновку, що витрати, понесені позивачем на правничу допомогу в розмірі 6000 грн є завищеними та неспівмірними до складності справи та виконаних адвокатом робіт. За таких обставин, суд вбачав підстави для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача та, виходячи з засад розумності, а також з огляду на часткове задоволення позову, вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 2700,00 грн.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Єлісєєва Д.О., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з неї заборгованість за кредитним договором в розмірі 2984 грн 90 коп., а в решті позовних вимог відмовити.

Відповідач вказувала, що в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія. ТОВ «Діджи фінанси» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Зазначала, що здійснювала виплати по оспорюваному кредитному договору на загальну суму 26 912 грн. Значну частину цих коштів було враховано кредитором до погашення заборгованості у рахунок комісії за обслуговування кредитної заборгованості, яка не була погоджена з позичальником, а отже це є підставою для перерахунку заборгованості.

Крім того, вказувала, що позивач належним чином не довів правомірності нарахування процентів за користування кредитом, оскільки умовами договору про надання позики передбачено, що розмір процентів за користування позикою становить 0,0001% річних. До того ж в наданому позивачем розрахунку заборгованість за процентами відсутня.

Також відповідач зазначила про завищений позивачем розмір витрат на правову допомогу, з огляду на складність справи, витрачений адвокатом час та суму оспорюваного кредиту.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» просило залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на необґрунтованість її доводів.

Товариство вказувало, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на погоджених умовах шляхом особистого підписання договору. За весь період перебування права грошової вимоги у позивача, останній не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача, всі нарахування здійснювались виключно первісним позикодавцем у відповідності до договору та додатків до нього.

Позивачем суду першої інстанції надано достатню кількість доказів на підтвердження позовних вимог, натомість відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження або спростування своїх доводів.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Про розгляд справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 06 березня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Єлісєєва Д.О. про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам в повній мірі не відповідає.

Положеннями ч. 1 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір.

Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до вимог договору та вимог закону.

За загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються.

У статті 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється його належним виконанням.

Відповідно до ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Поряд з цим, згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Тобто, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Аналогічні висновки викладенні у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі 6-459цс17 та у постанові Верховного Суду України від 24 квітня 2018 року у господарській справі №914/868/17.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до заяви-анкети №99180891 від 08 лютого 2021 року про приєднання до Договору про надання позики ТОВ «ФК «Профіль» для фізичних осіб ОСОБА_1 отримала у ТОВ «ФК «Профіль» позику в розмірі 27366,59 грн (кредитний продукт 29 896,90 грн) для оплати рахунку-фактури ТОВ «Алло» строком на 12 місяців, з 08 лютого 2021 року по 07 лютого 2022 року, зі сплатою процентів за користування позикою в розмірі 0,0001% річних, сплатою разової комісії в сумі 2 489,69 грн, щомісячної комісії за управління позикою в розмірі 5% від суми позики.

Анкета підписана власноручно ОСОБА_1 .

Назва магазина партнера ТОВ «Алло». Загальна сума рахунку-фактури 29 896,90 грн.

Підписанням зазначеної заяви-анкети №99180891 відповідач підтвердила, що акцептує публічну пропозицію ТОВ «ФК «Профіль» на укладення договору надання позики для фізичних осіб, яка розміщена на сайті casharing.com.ua, у повному обсязі з урахуванням Умов і правил надання фінансових послуг, тарифів, паспорту позики, таблиці обчислення вартості позики для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про надання позики, які складають договір про надання позики, укладення якого він підтвердив і зобов`язався виконувати.

08 лютого 2021 року ТОВ «Алло» виставлено рахунок №3186-000167 на оплату товару на загальну сумі 29 896,90 грн з ПДВ.

Як вбачається із видаткової накладної від 08 лютого 2021 року №3186-002426, виданої ТОВ «АЛЛО», ОСОБА_1 отримала товар та послуги на загальну суму 29 896,90 грн (в тому числі авансовий внесок 5000 грн).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №99180891, наданого ТОВ «ФК «Профіль», станом на 21 грудня 2021 року сума заборгованості ОСОБА_1 становить 19167,89 грн, з яких: тіло кредиту 13690,57 грн, відсотки 0,00 грн, комісія за розрахункове обслуговування 5477,32 грн, плата за пропуск платежів 0,00 грн.

Позичальником ОСОБА_1 було сплачено грошові кошти на загальну суму 26 912 грн, а саме 08 лютого 2021 року в розмірі 5000 грн; 22 лютого 2021 року в розмірі 3652 грн; 27 березня 2021 року в розмірі 3652 грн; 28 травня 2021 року в розмірі 3652 грн; 09 липня 2021 року в розмірі 3652 грн; 15 серпня 2021 року два платежі по 3652 грн.

Зазначені суми враховані в розрахунку заборгованості наданому ТОВ «ФК «Профіль». Платіж в розмірі 5000 гривень було здійснено відповідачем в рахунок авансового внеску ТОВ «Алло». Тому заперечення відповідача щодо неврахування сплачених нею коштів у розрахунку заборгованості апеляційний суд відхиляє.

21 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Профіль» і ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №21122021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Профіль» відступило за плату, а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників.

Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу №21122021 від 21 грудня 2021 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідача за договором №99180891 від 08 лютого 2021 року. Сума заборгованості складає 20537, 22 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 13690,57 грн, заборгованість за відсотками 6846,65 грн.

Звертаючись до суду з позовом, Товариство просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 20537,22 грн, визначивши її складові, як заборгованість за тілом кредиту в розмірі 13690,57 грн та заборгованість за відсотками в розмірі 6846,65 грн.

При цьому Товариство вказувало, що за весь період перебування права грошової вимоги у позивача, останній не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача, всі нарахування здійснювались виключно первісним позикодавцем у відповідності до договору та додатків до нього.

Отже, з огляду на розрахунок заборгованості висновок суду першої інстанції щодо визначеного розміру тіла кредиту є правильним.

Між тим, заборгованість ОСОБА_1 за процентами за користування кредитом не підтверджена Товариством належними та допустимими доказами, оскільки із наданого позивачем розрахунку, який складений ТОВ «ФК «Профіль» вбачається, що заборгованість за процентами за користування кредитом складає 0 грн. Заборгованість за комісією за розрахункове обслуговування складає 5477, 32 грн.

Вимог про стягнення заборгованості за комісією позивач не пред`являв.

Відповідно до приписів статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадків.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач своїм процесуальним правом щодо зміни підстав позову не скористався, а тому аргументи відзиву відповідача та апеляційної скарги, а також посилання на відповідні правові висновки Верховного Суду щодо нікчемності комісії є безпідставними.

За такого, суд першої інстанції визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором зазначених обставин не врахував та помилково стягнув заборгованість за комісією за розрахункове обслуговування, оскільки такої вимоги позивачем не заявлено.

Тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо нікчемності пунктів договору стосовно комісій, через непред`явлення вимог щодо стягнення комісій за договором.

З урахуванням викладеного, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України рішення районного суду підлягає зміні зі зменшенням розміру стягуваної заборгованості за кредитним договором №99180891 від 08 лютого 2021 року з 19167,89 грн до 13690, 57 грн.

Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає зміні, то відповідно до пункту 13 частини 1 статті 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду першої інстанції та при подачі апеляційної скарги підлягають перерозподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

При зверненні до суду першої інстанції з позовом, Товариство сплатило судовий збір за подання позову в розмірі 2422,40 грн. При зверненні з апеляційною скаргою відповідач сплатила судовий збір в розмірі 4542 грн.

За результатами перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом, позовну заяву було задоволено на 67%, а вимоги апеляційної скарги задоволено на 33%.

За такого з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає стягненню судовий збір за подачу позову до суду першої інстанції у розмірі 1623 грн (2422,40 грн*67% ).

З ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1498,86 грн (4542 грн*33%).

Застосовуючи правило взаємозаліку обов`язку сторін зі сплати судових витрат одне одному, остаточно з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 124 грн 14 коп.

Щодо витрат на правничу допомогу.

За правилами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (частина 2 статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (частина 3 статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 137 ЦПК України).

В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження цього позивач надав відповідні докази: договір надання правничої допомоги № 42649746 від 01 квітня 2024 року між позивачем та адвокатом Білецьким Б.М., додаткову угоду № 389 від 24 червня 2024 року до договору про надання правничої допомоги № 42649746 від 01 квітня 2024 року, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 24 червня 2024 року,детальний опис робіт (наданий послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги.

У відзиві на позов та в апеляційній скарзі відповідач зазначила, що розмір витрат на правничу допомогу, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом позивача час, є надто завищеним щодо відповідача, враховуючи суму кредиту.

Колегія суддів з огляду на наявність заперечень відповідача щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу позивача із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, з урахуванням обсягу фактично виконаної адвокатом роботи із представництва позивача в суді, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності цих витрат, виходячи з пропорційності задоволених вимог та конкретних обставин справи, дійшла висновку про наявності підстав для зменшення стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції до 2000 грн.

Керуючись статтями 367-369, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Єлісєєвим Дмитром Олексійовичем задовольнити частково.

Рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 08 січня 2025 року змінити, виклавши її резолютивну частину в редакції цієї постанови.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» () заборгованість за кредитним договором №99180891 від 08 лютого 2021 року в сумі 13 690 (тринадцять тисяч шістсот дев`яносто) гривень 57 коп., що становить заборгованість за тілом кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (код ЄДРПОУ: 42649746) 124 (сто двадцять чотири) грн 14 коп. судового збору та 2000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повна постанова складена 10 березня 2025 року.