П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року м. Київ

Справа № 757/3746/23-ц

Провадження № 22-ц/824/1904/2025

Резолютивна частина постанови оголошена 05 березня 2025 року

Повний текст постанови складено 06 березня 2025 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Сушко Л.П.

секретаря: Желепи В.В.

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідачі Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», поданою адвокатом Штрондою Антоном Михайловичем, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 травня 2024 року за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до АТ КБ «Приват Банк» якому, просив розторгнути договори:

№SAMDNWFD000 від 27.12.2013, № SAMDNWFD700 від 27.12.2013, №SAMDNWFD600 від 27.12.2013, №SAMDNWFD600 від 26.12.2013, №SAMDNWFD900 від 26.12.2013;

стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі 105078,35 дол. США та 23176,30 євро та складається з:

за договором банківського вкладу №SAMDNWFD000 від 27.12.2013:

суму вкладу в розмірі 12655,57 доларів США, суму нарахованих відсотків - 18635,55 доларів США, 3% річних - 311015,08 доларів США;

за договором банківського вкладу №SAMDNWFD700 від 27.12.2013:

суму вкладу в розмірі 13000,00 доларів США, суму нарахованих відсотків - 19143,75 доларів США, 3% річних - 3194,79 доларів США;

за договором банківського вкладу №SAMDNWFD600 від 27.12.2013:

суму вкладу в розмірі 13000,00 доларів США, суму нарахованих відсотків - 19143,75 доларів США, 3% річних - 3194,79 доларів США;

за договором банківського вкладу №SAMDNWFD600 від 26.12.2013:

суму вкладу в розмірі 5000,00 євро, суму нарахованих відсотків - 5321,75 євро, 3% річних - 1228,77 євро;

за договором банківського вкладу №SAMDNWFD900 від 26.12.2013:

суму вкладу в розмірі 5032,58 євро, суму нарахованих відсотків - 5356,43 євро, 3% річних - 1236,77 євро.

Позов обґрунтовано тим, що 27.12.2013 між позивачем та відповідачем було укладено договори банківського вкладу:

№SAMDNWFD600 (вклад «Стандарт», відсоткова ставка: 8% річних), №SAMDNWFD900 вклад «Стандарт», відсоткова ставка: 8% річних), 27.12.2013 між позивачем та відповідачем було укладено договори банківського вкладу: №SAMDNWFD000 (вклад «Стандарт», відсоткова ставка: 10% річних), № SAMDNWFD700 (вклад «Стандарт», відсоткова ставка: 10% річних), №SAMDNWFD600 (вклад «Стандарт», відсоткова ставка: 10% річних).

22.08.2022 у відділенні банку у м. Києві позивачем було нарочно передано заяву про розірвання депозитних договорів та повернення вкладів з процентами.

Посилаючись на те, що позивач звертався із зверненням до банку про повернення коштів, однак АТ КБ «Приватбанк» не надав відповіді на відповідну заяву у добровільному порядку, грошові кошти не повернув, останній змушений звернутися до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.02.2023 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.05.2023 задоволено клопотання представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» - Гайдамащука О.В. про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження у розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 з посади судді Печерського районного суду м. Києва, здійснено повторний автоматичний розподіл даної справи.

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Новака Р.В. від 06.07.2023 вищезазначену справу прийнято до провадження суді за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 30.11.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування оригіналів документів та доказів сплати грошових сум за договорами банківських вкладів. Крім того, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08 травня 2024 позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», третя особа: ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» про стягнення грошових коштів - задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 кошти:

- за договором банківського вкладу №SAMDNWFD000 від 27.12.2013 в розмірі: 12655 (дванадцять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять) доларів США 57 центів - сума неповернутого вкладу, 10870 (десять тисяч вісімсот сімдесят) доларів США 01 центів - несплачені проценти відповідно до умов договору, 6010 (шість тисяч десять) грн. 14 коп. - 3 % річних за невиконання зобов`язання;

- за договором банківського вкладу № SAMDNWFD700 від 27.12.2013 в розмірі: 13000 (тринадцять тисяч) доларів США 00 центів - сума неповернутого вкладу, 11165 (одинадцять тисяч сто шістдесят п`ять) доларів США 85 центів - несплачені проценти відповідно до умов договору, 6173 (шість тисяч сто сімдесят три) грн. 58 коп. - 3 % річних за невиконання зобов`язання;

- за договором банківського вкладу № SAMDNWFD600 від 27.12.2013 в розмірі: 13000 (тринадцять тисяч) доларів США 00 центів - сума неповернутого вкладу, 11165 (одинадцять тисяч сто шістдесят п`ять) доларів США 85 центів - несплачені проценти відповідно до умов договору, 6173 (шість тисяч сто сімдесят три) грн. 58 коп. - 3 % річних за невиконання зобов`язання;

- за договором банківського вкладу №SAMDNWFD600 від 26.12.2013 в розмірі: 5000 (п`ять тисяч) євро 00 центів - сума неповернутого вкладу, 3435 (три тисячі чотириста тридцять п`ять) євро 65 центів - несплачені проценти відповідно до умов договору, 2579 (дві тисячі п`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 08 коп. - 3 % річних за невиконання зобов`язання;

- за договором банківського вкладу №SAMDNWFD600 від 26.12.2013 в розмірі: 5032 (п`ять тисяч тридцять два) євро 58 центів - сума неповернутого вкладу, 3458 (три тисячі чотириста п`ятдесят вісім) євро 04 центів - несплачені проценти відповідно до умов договору, 2595 (дві тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 89 коп. - 3 % річних за невиконання зобов`язання.

Сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідача, зазначена без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» в дохід держави судовий збір в сумі 9296 (дев`ять тисяч двісті дев`яносто шість) грн. 03 коп.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено взяті на себе зобов`язання за вказаними договорами щодо повернення вкладнику грошових коштів, заяву позивача з проханням повернути депозитні кошти залишено без реагування, тому з банку підлягає стягненню на користь позивача відповідна сума прийнятих від нього банківських вкладів.

При цьому, суд зазначив, що суми коштів, які підлягають стягненню з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача, зазначені без відрахування податків та зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач АТ КБ «Приват Банк» подало апеляційну скаргу на рішення суд, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволені позву відмовити, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим при неправильній оцінці доказів, наявних у матеріалах справи і як наслідок неправильних висновків суду, що в сукупності призвело до неправильного застосування норм матеріального права при порушенні норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що внаслідок укладення 17 листопада 2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «ФК «Фінілон» договору переведення боргу за зобов`язаннями банку щодо виплати коштів за договором, якій є предметом спору у даній справі, АТ КБ «Приватбанк» на цей час не несе жодних зобов`язань за таким договором, а ТОВ «ФК «Фінілон» є новим боржником за договором у відповідності до умов договору про переведення боргу від 17 листопада 2014 року.

Уважає, що належним відповідачем у справі є ТОВ «ФК «Фінілон».

Зауважує, що договір про переведення боргу від 17 листопада 2014 року укладений сторонами ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ ФК «Фінілон» у простій письмовій формі з дотриманням всіх належних та встановлених законодавством необхідних умов для укладення такого виду правочину (наявна згода щодо всіх істотних умов договору та фактично передано зобов`язання - перераховані грошові кошти кредиторів новому боржнику). Отримання згоди від кредиторів - клієнтів Кримської філії Приватбанк, грошові кошти яких були переведені на рахунки ТОВ «ФК «Фінілон», відбулося з повним дотриманням вимог чинного законодавства.

Посилається на те, що оскільки АТ КБ «Приватбанк» не є боржником за депозитним договором, який є предметом спору, відсутні підстави для стягнення з банку відсотків, нарахованих позивачем.

Відзив від інших учасників справи до Київського апеляційного суду не надходив.

29 липня 2024 року листом Київського апеляційного суду матеріали справи № 757/3746//23-ц були витребувані з Печерського районного суду м. Києва.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 листопада 2024 року клопотання представника АТ КБ «Приват Банк» - адвоката Штондри А.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2024 року - задоволено та поновлено його.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», поданою адвкотом Штондрою Антоном Михайловичем, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 травня 2024 року за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», третя особа: ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року призначено справу до розгляду в судове засідання в приміщенні Київського апеляційного суду.

В судовому засіданні в представник АТ КБ «ПриватБанк» адвокат Штронда А.М. підтримав доводи апеляційної скарги з викладених у ній підстав.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Тарасова-Патрай К.А. в судове засідання не з`явилися.

Судові повістки надсилалися учасникам справи у їх електронні кабінети в системі ЄСІТС. Отримання судових повісток учасниками справи підтверджується звітами про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду, що містяться в матеріалах справи, згідно яких судові повістки-повідомлення про час, дату і місце проведення судового засідання доставлено 06 січня 2024 року до їх електронних кабінетів.

За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Тарасової-Патрай К.А..

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзивах на апеляційні скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судом встановлено, що позивач є вкладником АТ КБ «Приватбанк», зокрема: 27.12.2013 між сторонами укладено договір банківського вкладу №SAMDNWFD000(вклад «Стандарт») відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала банку 12655,57 доларів США, з процентною ставкою 10% річних, строком до 27.12.2014 включно (а.с. 7); 27.12.2013 між сторонами укладено договір банківського вкладу № SAMDNWFD700 (вклад «Стандарт») відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала банку 13000,00 доларів США, з процентною ставкою 10% річних, строком до 27.12.2014 включно (а.с. 8); 27.12.2013 між сторонами укладено договір банківського вкладу № SAMDNWFD600 (вклад «Стандарт») відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала банку 13000,00 доларів США, з процентною ставкою 10% річних, строком до 27.12.2014 включно (а.с. 9); 26.12.2013 між сторонами укладено договір банківського вкладу № SAMDNWFD600 (вклад «Стандарт») відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала банку 5000,00 євро, з процентною ставкою 8% річних, строком до 26.12.2014 включно (а.с. 10); 26.12.2013 між сторонами укладено договір банківського вкладу № SAMDNWFD900 (вклад «Стандарт») відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала банку 5032,58 євро, з процентною ставкою 8% річних, строком до 26.12.2014 включно (а.с. 11); 22.08.2022 у відділенні банку у м. Києві позивачем було нарочно передано заяву про розірвання депозитних договорів та повернення вкладів з процентами, що підтверджується вх. № 254-ВБ 20822РВ№КІ31 від 22.08.2022 (а.с .14).

Станом на момент звернення належні позивачу суми коштів АТ КБ «Приватбанк» в добровільному порядку не повернуто.

Позивач, звертався до банку із заявою про розірвання договорів та повернення банківських вкладів, яку відповідач отримав 22.08.2022 (вх. № 254-ВБ 20822РВ№КІ31) (а.с. 14).

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що відносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі депозитних договорів №SAMDNWFD000 від 27.12.2013, № SAMDNWFD700 від 27.12.2013, № SAMDNWFD600 від 27.12.2013, №SAMDNWFD600 від 26.12.2013, №SAMDNWFD600 від 26.12.2013, за умовами якого на депозиті позивача розміщена сума у розмірі 10 881,62 Євро, що не було спростовано з боку відповідача, а навпаки підтверджена наявними в матеріалах справи документами.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що між сторонами були укладені договори банківського вкладу та позивач вніс кошти на депозитний рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк».

Як зазначено вище, 27.12.2013 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» було укладено депозитні договори №SAMDNWFD000 від 27.12.2013, № SAMDNWFD700 від 27.12.2013, № SAMDNWFD600 від 27.12.2013, №SAMDNWFD600 від 26.12.2013, №SAMDNWFD600 від 26.12.2013, відповідно до умов яких ОСОБА_1 було розміщено депозитний вклад у розмірі 38 655,57 Дол. США строком на 366 днів під 10 % річних, та 10 032,58 Євро під 8 % річних.

Умовами вказаних депозитних договорів передбачено, що вони неодноразово продовжуються за умови відсутності заяви вкладника про бажання забрати кошти, а також сторони дійшли згоди, що у вкладника та у банку є право достроково розірвати договори, повідомивши про це один одного за два дні до дати розірвання договорів.

Скориставшись своїм правом, позивач в 22 серпня 2022 року звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із заявою про дострокове повернення депозитних вкладів та відмову від автоматичного продовження депозитних вкладів.

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач посилався на те, що АТ КБ «Приватбанк» вчинив перевід боргу за депозитним договором позивача на ТОВ «ФК «Фінілон», а тому відповідати має саме ТОВ «ФК «Фінілон».

Відповідно до статті 520 ЦК України, боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Депозитні договори №SAMDNWFD000 від 27.12.2013, № SAMDNWFD700 від 27.12.2013, № SAMDNWFD600 від 27.12.2013, №SAMDNWFD600 від 26.12.2013, №SAMDNWFD600 від 26.12.2013 не містять положень про внесення змін про переуступку АТ КБ «Приватбанк» банківського вкладу іншим особам шляхом мовчання.

У свою чергу, позивач ОСОБА_1 не надавала згоди на переведення боргу від АТ «КБ «Приватбанк» до ТОВ «ФК «Фінілон» за договорами депозитних вкладів відповідно до статті 520 ЦК України, а тому договір про переведення боргу від 17 листопада 2014 року, укладений між АТ «КБ «Приватбанк» та ТОВ «ФК «Фінілон» шляхом використання принципу мовчазної згоди вкладників банку, не створює правових наслідків для позивача.

У постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року (справа №757/61918/18) міститься правовий висновок, згідно якого доводи про те, що АТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у справі, оскільки 17 листопада 2014 року між ним та ТОВ «ФК «Фінілон» було укладено договір, за умовами якого товариство стало боржником за договорами банківського вкладу, є безпідставними, оскільки відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Банк не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вкладник надав згоду на переведення боргу на ТОВ «ФК «Фінілон», а тому саме АТ КБ «ПриватБанк» є боржником за договорами банківського вкладу та належним відповідачем у справі, що узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 січня 2021 року у справі №729/887/19 (провадження №61-14093св20), від 20 жовтня 2021 року у справі №201/8704/19 (провадження №61-16655ск21), від 17 листопада 2021 року у справі №755/17323/19 (провадження №61-436св21), від 26 січня 2022 року у справі №757/34314/18-ц (провадження №61-7121св21) у подібних правовідносинах.

Аналогічна правова позиція міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року у справі №199/3152/20, провадження № 14-224цс21.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що договір про переведення боргу б/н від 17 листопада 2014 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ ФК «Фінілон» є таким, що не породив юридичних наслідків, за ним не відбулось переведення боргу перед позивачем з АТ КБ «Приватбанк» на ТОВ «ФК «Фінілон» за депозитними договорами №SAMDNWFD000 від 27.12.2013, № SAMDNWFD700 від 27.12.2013, № SAMDNWFD600 від 27.12.2013, №SAMDNWFD600 від 26.12.2013, №SAMDNWFD600 від 26.12.2013.

Отже, за відсутності згоди ОСОБА_1 на переведення боргу за договорами банківського вкладу №SAMDNWFD000 від 27.12.2013, № SAMDNWFD700 від 27.12.2013, № SAMDNWFD600 від 27.12.2013, №SAMDNWFD600 від 26.12.2013, №SAMDNWFD600 від 26.12.2013, на ТОВ «ФК Фінілон», доводи АТ КБ «Приватбанк» щодо відсутності у останнього зобов`язань з виплати боргу за вказаними банківськими вкладами є безпідставними та не спростовують обов`язку банку виконати умови укладених з ОСОБА_1 договорів депозитного вкладу.

Оскільки вклад позивачу не було повернуто, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги в частині стягнення коштів є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми нарахованих відсотків.

Умовами договорів банківського вкладу, які є предметом розгляду у даній справі, встановлено строк дії договору 366 днів з правом подальшої автоматичної пролонгації без укладання додаткових угод до договору та з можливістю дострокового розірвання договору на вимогу вкладника.

Згідно умов банківських вкладів №SAMDNWFD000 від 27.12.2013, № SAMDNWFD700 від 27.12.2013, № SAMDNWFD600 від 27.12.2013 на суму вкладу нараховуються відсотки в розмірі 10 % річних.

Згідно умов банківських вкладів №SAMDNWFD600 від 26.12.2013, №SAMDNWFD600 від 26.12.2013, на суму вкладу нараховуються відсотки в розмірі 8 % річних.

Як установлено та підтверджено матеріалами справи, позивачем 22 серпня 2022 року вручено АТ КБ «Приватбанк» заяву про дострокове повернення депозитних вкладів та відмову від автоматичного продовження депозитних вкладів. матеріалами справи (а. с. 70).

Таким чином, направивши вказану заяву, позивач скористався своїм правом на розірвання договорів №SAMDNWFD000 від 27.12.2013, № SAMDNWFD700 від 27.12.2013, № SAMDNWFD600 від 27.12.2013, №SAMDNWFD600 від 26.12.2013, №SAMDNWFD600 від 26.12.2013.

Заперечень щодо розірвання договорів депозиту, з боку відповідача на адресу позивача не надходило.

У пункті 5 договорів банківських вкладів №№SAMDNWFD000 від 27.12.2013, № SAMDNWFD700 від 27.12.2013, № SAMDNWFD600 від 27.12.2013, №SAMDNWFD600 від 26.12.2013, №SAMDNWFD600 від 26.12.2013,сторонами передбачено можливість дострокового розірвання договору на вимогу вкладника.

Як правило, чинність укладеного договору припиняється зі спливом встановленого строку його дії та виконанням сторонами зобов`язань. Однак, через об`єктивні або суб`єктивні причини вкладник може виступити ініціатором дострокового припинення дії договору банківського вкладу, пред`явивши банку вимогу про дострокове повернення вкладу. Порядок реалізації такого права вкладника передбачається законодавством України та умовами укладеного ним договору з банком.

За договором банківського строкового вкладу, банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за ним зі спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів на його вимогу до спливу строку можливе виключно у випадках, передбачених договором.

Отже, враховуючи те, що за період користування депозитом відповідач не сплачував позивачу відсотки, передбачені депозитними договорами, які нараховуються на суму вкладу, що не було спростовано з боку відповідача жодними належними та допустимими доказами, тому місцевий суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за вказаними договорами.

Відповідач не спростував вказану суму відсотків, свого контррозрахунку не надав.

Доводи апеляційної скарги в частині неправомірності стягнення 3 відсотків річних у зв`язку з тим, що АТ КБ «Приват Банк» не є належним відповідачем у справі, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки судом встановлено, що АТ КБ «приват Банк» є належним відповідачем у справі, а тому 3 відсотки річних та інфляційні втрати підлягають стягненню саме з АТ КБ «Приват Банк».

Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин дає колегії суддів підстави для висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без задоволення.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, які були предметом дослідження й оцінки судом. Аргументи, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, були перевірені судом першої інстанції, їм судом надана мотивована оцінка.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 травня 2024 року без змін, оскільки підстав для скасування судового рішення немає.

Оскільки Київський апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, розподіл судових витрат у зв`язку зі сплатою судового збору відповідно до статті 141 ЦПК України апеляційний суд не здійснює.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 травня 2024 року -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

Л.П. Сушко