Справа № 346/3918/24
Провадження № 2/346/200/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2025 р.м. Коломия
Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої - судді Третьякової І.В.
секретаря судових засідань - Дутчак Х.В.
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої правопорушенням, -
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 05.08.2024р. у справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Роз`яснено відповідачу його право на подачу відзиву.
Відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Представник позивача Голіней Л.Д. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити на підставах, викладених в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання неодноразово не з`являвся, причини своєї неявки суду не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою його місця проживання та шляхом опублікування оголошень про виклик на веб-порталі судової влади України.
Крім цього, виклик відповідача здійснювався шляхом направлення змісту судових повісток на номер мобільного телефону ОСОБА_3 , що підтверджується довідками про доставку повідомлень у додаток «Viber» та відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23 січня 2023 року (а.с. 28, 49).
Таким чином, судом було вжито всіх можливих заходів щодо своєчасного та належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи.
Слід також зазначити, що, у відповідності до ст.11Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, інформація про кожне судове засідання оприлюднюється на офіційному веб-порталі Судової влади України, у тому числі у мобільному застосунку Порталу Дія, та учасники справи не позбавлені об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань в суді першої інстанції, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006року №3477-IV передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2012 року у справі «Пелевін проти України»).
Також, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм провадження. Процесуальна бездіяльність відповідача не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом відповідно до вимог процесуального закону, оскільки недотримання строків розгляду цивільних справ порушуватиме конституційне право позивача на судовий захист і негативно впливатиме на ефективність та авторитет судової влади.
Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач та її представник в судовому засіданні не заперечували.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, які з`явилися, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_1 являється співвласницею житлового будинку АДРЕСА_1 . Її частка у вказаному майні становить 2/3. Інша 1/3 частка належить ОСОБА_4 .
Постановою Коломийського міськрайонного суду від 16.05.2024р. ОСОБА_3 було визнано винним за ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало те, що 16.04.2024р. близько 02:50 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 з метою пошуку дружини, ввірвався до будинку в ході чого пошкодив шафу із вмістом кришталевого сервізу, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.
За клопотанням позивача судом були витребувані матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП, складені відносно ОСОБА_3 (справа № 346/2333/24).
З досліджених в судовому засіданні матеріалів адміністративної справи №346/2333/24 було встановлено, що 26.04.2024р. відносно ОСОБА_3 ДОП Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №205291 за фактом вчинення хуліганських дій, які мали місце 16.04.2024р. о 02:50 год. в АДРЕСА_1 , в результаті яких було пошкоджено шафу із вмістом кришталевого сервізу.
В даному протоколі зазначено, що потерпілим від правопорушення являється ОСОБА_5 , розмір заподіяної шкоди пошкодженням шафи та сервізу встановлюється.
Також в матеріалах адміністративної справи наявні письмові пояснення ОСОБА_5 і ОСОБА_3 .
Так, в письмових поясненнях ОСОБА_5 зазначено, що він проживає разом із мамою ОСОБА_1 , 1951 р.н. по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 03:00 год. він перебував в себе вдома та почув, що хтось стукає по огорожі. Відчинивши вікно, він запитав хто там? В цей час через огорожу переліз чоловік та підійшов до вікна. Як виявилося це був його знайомий ОСОБА_3 , який через вікно заліз до нього в будинок та став шукати свою дружину. ОСОБА_5 намагався зупинити та заспокоїти ОСОБА_6 , але той, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не зміг нічого пояснити, проте наголошував, що в даному будинку повинна бути його дружина. Після цього, потерпілий зателефонував в поліцію.
В письмових поясненнях ОСОБА_3 зазначено, що 16.04.2024р. близько 02:50 год. він прийшов до помешкання ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , так як на його думку там знаходилась його дівчина ОСОБА_7 . Підійшовши до вікна, в якому знаходився ОСОБА_5 , він попросив його відкрити йому двері, але той відмовився. Після цього, він самостійно відкрив своєю рукою вікно та заліз всередину помешкання і почав шукати свою дівчину, але її там не було. В ході пошуку він із необережності пошкодив шафу із сервізом.
Отже, з вищевикладеного слідує, що внаслідок хуліганських дій ОСОБА_3 в будинку де проживає ОСОБА_1 та її син ОСОБА_5 було пошкоджено майно, а саме розбито кришталевий сервіз, що спричинило позивачу матеріальну шкоду. За даним фактом відповідача рішенням суду, яке набуло чинності, було притягнуто до адміністративної відповідальності.
Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).
Згідно із частинами першою, другою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).
З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).
Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - шкодою.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
В підтвердження розміру заподіяної шкоди внаслідок знищення її майна, позивачем були долучені до матеріалів справи світлини з зображеннями розбитого кришталевого сервізу, а також скріншоти з інтернет-сайтів «ОЛХ» і «Розетка» з оголошеннями про продаж кришталевого посуду (келихів, чашок з блюдцем, чарок, цукерниць, склянок, салатниць) з зазначенням їхньої ціни за кожен вид товару окремо та кришталевого сервізу в комплекті за ціною 9200,00 грн.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).
За змістом частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Норми частини першої статті 1167 ЦК України визначають: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме: особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Отже, цивільне законодавство встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою та вина.
Адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.
В даній справі, суд взяв до уваги, що внаслідок протиправних дій відповідача було повністю розбито кришталевий сервіз позивача, який мав для неї дорогу пам`ятну цінність, що безперечно призвело до її душевних страждань. А відтак, врахувавши глибину її переживань та виходячи з принципів розумності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , 3000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди, яка була завдана внаслідок знищення її майна.
Розподіл судових витрат у справі.
Згідно ст.. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Матеріалами справи підтверджено понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в сумі 1211,20 грн. згідно платіжної інструкції на переказ готівки № 62 від 12.07.2024р. Інші судові витрати у справі відсутні.
Враховуючи часткове задоволення позову, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 156,00 грн. (13%), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 77, 78, 80, 81, 83, 89, 141, 263-265, 280-284, 354-355 ЦПК України; суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) в якості відшкодування моральної шкоди 3000 (три тисячі) гривень 00 коп. та судові витрати в сумі 156 (сто п`ятдесят шість) гривень 00 коп., а всього: 3156 (три тисячі сто п`ятдесят шість) гривень 00 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 березня 2025 року.

Суддя: Третьякова І. В.