ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 лютого 2025 року

м. Харків

справа № 636/2591/24

провадження № 22-ц/818/733/25

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Волобуєва О.М.

учасники справи:

позивач Чугуївська окружна прокуратура Харківської області, в інтересах держави в особі позивача Харківської обласної військової адміністрації

відповідач ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Терра 2020»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харків апеляційну скаргу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області, яка діє і в інтересах держави в особі позивача Харківської обласної військової адміністрації на ухвалу Чугуївського міськрайонного суду Харківської області від 10 жовтня 2024 року постановлену під головуванням судді Оболєнської С.А., -

ВСТАНОВИВ :

16 квітня 2024 року керівник Чугуївської окружної прокуратури Харківської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Харківської обласної військової адміністрації про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні землями оборони шляхом:

-визнання недійсним договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0415 № б/н від 04.01.2021, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро Терра 2020»;

-скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0415 загальною площею 22,0000 га, розташованої за межами населених пунктів на території Охримівської сільської ради Чугуївського (колишнього Вовчанського) району Харківської області, з одночасним припиненням всіх речових прав щодо неї, в тому числі речових прав ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та ТОВ «Агро Терра 2020» ();

- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права приватної власності за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0415 загальною площею 22,0000 га, розташованої за межами населених пунктів на території Охримівської сільської ради Чугуївського (колишнього Вовчанського) району Харківської області, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 216; запис про право власності 39998033 від 30.12.2020,) з припиненням речових прав ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), та закриттям розділу 216 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- зобов`язання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та ТОВ «Агро Терра 2020» () повернути у державну власність в особі Харківської обласної військової адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0415, загальною площею 22,0000 га.

Позовна заява подана в порядку ст.56 ЦПК України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та мотивована тим, що Харківською обласною військовою адміністрацією, як уповноваженим державою органом, який здійснює повноваження власника спірної земельної ділянки, що є землями оборони заходи щодо усунення перешкод у здійсненні права розпорядження землями оборони не вживались що змусило прокурора , то зазначений позов пред`являється прокурором.

У відповіді на відзив поданий 19.07.2024 керівником окружної прокуратури Прилуцьким С.М. через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС до суду зазначено, що зверненню до суду передувало листування окружною прокуратури з позивачем, однак ним протягом розумного строку не вчинено жодних дій, спрямованих на усунення порушень земельного законодавства. У своєму повідомленні до Харківської міської ради прокурор констатував факт звернення до суду, при цьому не надав Харківській міській раді час та можливість самостійно реалізувати свої права та здійснити покладені на неї функції.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що прокурор не обґрунтував наявності визначених законодавством підстав для здійснення ним представництва інтересів держави в суді, зокрема не довів, що компетентний орган, який прокурор зазначив як позивача, захист інтересів держави до компетенції якого віднесено відповідні повноваження не здійснює або неналежним чином здійснює.

Не погодившись з ухвалою суду, керівник Чугуївської окружної прокуратури Харківської області подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить ухвалу першої інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не повно встановив обставини у справі та дійшов висновку про відсутність у прокурора права представляти інтереси держави у спірних правовідносинах з порушенням вимог закону. Позовна заява від імені керівника Чугуївської окружної прокуратури Харківської області подана в інтересах держави в особі Харківської обласної військової адміністрації, оскільки остання не вчиняла дій щодо поновлення права держави на володіння та користування земельною ділянкою, що відноситься до земель оборони.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У квітні 2024 року керівник Чугуївської окружної прокуратури Харківської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Харківської обласної військової адміністрації до ОСОБА_1 та ТОВ «Агро Терра 2020» про усунення перешкод державі у користуванні та розпорядженні землями оборони з кадастровим номером :02:001:0415.

Підставою для подачі вказаного позову стало виявлення порушення інтересів держави під час відчуження у приватну власність і передачу в оренду земельної ділянки, яка належить до земель оборони державної власності. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.12.2023 за № 358999539 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0415, площею 22 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. На підставі договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 04.01.2021 вказана земельна ділянка передана ОСОБА_1 в користування ТОВ «Агро Терра 2020» строком на 49 років. Проте, земельна ділянка за кадастровим номером :02:001:0415, загальною площею 22 га відноситься до земель оборони та входить до складу прикордонної смуги, що перебуває під охороною НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України. Остання розташована уздовж державного кордону України на території Охримівської сільської ради Чугуївського (колишнього Вовчанського) району Харківської області, тобто перебуває в зоні облаштування і утримання інженерно-технічних споруд та огорож державного кордону. Вибуття спірної земельної ділянки з державної власності до приватної власності відбулось незаконно, оскільки вона в повному обсязі знаходиться в межах прикордонної смуги, належить до земель оборони та може перебувати виключно у державній власності.

Харківська обласна військова адміністрація, незважаючи на очевидний характер порушення, не здійснювала належним чином захисту інтересів держави та самостійно з позовом до суду не звернулася, з урахуванням чого прокурором було подано позовну заяву до суду.

Так, у листі від 04.01.2024 за № 63-95 вих-24 прокурор просив надати інформацію про вжиття обласною військовою адміністрацією заходів щодо усунення порушень вимог земельного законодавства при користуванні спірною земельною ділянкою, зокрема у судовому порядку, а також чи планується вжиття таких заходів (Т.1 л.д. 136-137).

Листом від 18.01.2024 за №05-54/52 Департамент повідомив прокурора про те, що запитувана інформація у юридичному департаменту Харківської обласної державної адміністрації відсутня та не відноситься до їх компетенції (т.1 а.с.138).

04.04.2024 Чугуївська окружна прокуратура Харківської області повідомила Харківську ОДА від 04.04.2024 в прядку ч.4 ст.23 « Закону Про прокуратуру» про необхідність вжиття останньою заходів захисту інтересів держави на землі оборони у судовому порядку ( т.1 а.с. 139 142).

За результатами розгляду зазначеного повідомлення заступник начальника Харківської ОДА повідомив прокурора про відсутність у Харківсьокї обласної військової адміністрації документально підтвердженої інформації стосовно наявності підстав для вирішення питання у судовому порядку та запевнив, що у разі надходження зазначених документів до ОДА, юридичним департаментом будуть вжиті відповідні заходи в межах чинного законодавства (т.2 а.с. 238-239).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до частин 3-4 статті 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Аналіз частини третьої статті 56 ЦПК України у взаємозв`язку з частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави вважати, що участь прокурора в судовому процесі стає можливою за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтвердження відсутності такого органу.

Згідно з абзацами 1 та 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший третій частини четвертої статті 23 Закону).

З викладених вище положень чинного законодавства випливає, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише в двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

При цьому, для підтвердження підстав для представництва, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої палати Верховного суду від 06 липня 2021 року у справі №911/2169/20 (провадження №12-20гс21) (п.п. 8.38, 8.40 даної постанови).

Поняття «компетентний орган» вживається в значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Перевіряючи наявність підстав для представництва Харківської обласної військової адміністрації прокурором у даній справі, суд враховує такі висновки Великої Палати Верховного Суду з питань представництва прокурором інтересів держави.

Так, у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків щодо застосування норм права:

- прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, а також у разі його відсутності. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (аб.1, 2 ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру");

- наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідний компетентний орган. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва, прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абз.1-3 ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру");

- прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає компетентний орган. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача;

- оскільки повноваження органів влади, зокрема й щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень у компетентного органу здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах;

- якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність компетентного органу, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру", застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18 зазначається, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст.23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

В обгрунтування підстав звернення прокуророа з позовом суду надані звернення Керівника Чугуївської окружної прокуратури на адресу Харківської ОДА від 04.01.2024 з повідомленням про виявлепні порушення та вжитя відповідних задля їх усунення ( т.1 а.с. 136 137), що відповіднодо листа Харківської ОДА від 18.01.2024 залишилось без відповідного рагування ( т.1 а.с. 138) та повідомлення Харківську ОДА від 04.04.2024 в прядку ч.4 ст.23 « Закону Про прокуратуру» про необхідність вжиття останньою заходів захисту інтересів держави на землі оборони у судовому порядку ( т.1 а.с. 140 142).

За змістом листа Харківської ОДА від 11.04.2024 підстави для звернення до суду відсутні, та мають бути встанловлені, що свідччать про бездіяльність органу до повноважепнь якого відноситься представництво інтересів держави у спірних правовідносинах та спростовує висновок суду про відсутність у прокурора визначених законодавством підстав для здійснення ним представництва інтересів держави в суді.

Судова колегія вважає, що матеріали справи містять належні докази на підтвердження того, що компетентний орган, який прокурор зазначив як позивача, захист інтересів держави до компетенції якого віднесено відповідні повноваження не здійснює.

Оскільки ухвалу від 10 жовтня 2024 року постановлено з порушенням норм процесуального права, апеляційну скаргу належить задовольнити та ухвалу суду - скасувати відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області задовольнити.

Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 10 жовтня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 07 березня 2025 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді В.Б. Яцина

Н.П.Пилипчук