Справа №197/12/25
провадження №2/197/210/25
Широківський районний суд Дніпропетровської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року

приміщення суду за адресою: вул. Соборна, 86, с-ще Широке, 53700

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гері О.Г.,

за участі секретаря судового засідання - Слобідської Л.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,та

встановив:

У січні 2025 представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №101943598 від 23.12.2021 року та кредитним договором №69932 від 04.02.2022 року в загальному розмірі 36 198,14 грн. Обґрунтовує позов тим, що 23.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міолан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №101943598. В подальшому 16.07.2024 між ТОВ «Міолан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №16072024, у відповідності до якого до останнього перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників від 16.07.2024 до Договору факторингу №16072024 від 16.07.2024, ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло вправо грошової вимоги до відповідача в сумі 32 218,14 грн, з яких: 9215 грн сума заборгованості за основним боргом; 21 103,14 грн сума заборгованості за відсотками; 1900 заборгованість за комісією. 04.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авіра груп» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №69932, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 2000 грн. В подальшому, 05.01.2024 між ТОВ «ФК «Авіра груп» та ТОВ «ФК ЄАПБ» укладено Договір факторингу №05012024, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 05.01.2024 до Договору факторингу №05012024 від 05.01.2024, ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло вправо грошової вимоги до відповідача в сумі 3980 грн, з яких: 2000 грн сума заборгованості за основним боргом; - 1680 грн сума заборгованості за відсотками; 300 сума заборгованості по комісії. Після відступлення права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконав, тому позивач просить позов задовольнити та стягнути вказані суми боргу, а також понесені судові витрати.

Провадження у справі відкрито 13.01.2025.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву, якою просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги в частині стягнення з нього заборгованості за відсотками не визнає.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що 23.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міолан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №101943598 .

В подальшому 16.07.2024 між ТОВ «Міолан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №16072024 у відповідності до якого до останнього перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором.

Відповідно до Реєстру боржників від 16.07.2024 до Договору факторингу №16072024 від 16.07.2024, ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло вправо грошової вимоги до відповідача в сумі 32 218,14 грн, з яких: 9215 грн сума заборгованості за основним боргом; 21 103,14 грн сума заборгованості за відсотками; 1900 заборгованість за комісією.

04.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авіра груп» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №69932, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 2000 грн. 05.01.2024 між ТОВ «ФК «Авіра груп» та ТОВ «ФК ЄАПБ» укладено Договір факторингу №05012024, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 05.01.2024 до Договору факторингу №05012024 від 05.01.2024, ТОВ «ФК ЄАПБ» набуло вправо грошової вимоги до відповідача в сумі 3980 грн, з яких: 2000 грн сума заборгованості за основним боргом; 1680 грн сума заборгованості за відсотками; 300 сума заборгованості по комісії.

Кредитор виконав свої зобов`язання перед позичальником надавши кредит в обумовленому розмірі.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «ФК «ЄАПБ» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач в праві вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків за їх використання.

Факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема. передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України)

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Відповідно до чч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань утворилась заборгованість за кредитним договором №101943598 від 23.12.2021 року в розмірі 32 218,14 грн, з яких: 9215 грн сума заборгованості за основним боргом; 21 103,14 грн сума заборгованості за відсотками; 1900 заборгованість за комісією. За кредитним договором №69932 від 04.02.2022 року в розмірі 3980 грн, з яких: 2000 грн сума заборгованості за основним боргом; 1680 грн сума заборгованості за відсотками; 300 сума заборгованості по комісії.

Щодо невизнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам, посилаючись на статус військовослужбовця, суд зазначає наступне. Відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції Закону України від 03.08.2023 року, яка діяла на момент укладення відповідачем кредитних договорів (27.08.2023 року та 09.09.2023 року), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля (далі Закон).

Згідно із ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону «Про оборону України» визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Цією ж нормою визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній Незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Крім того, з моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває досі.

Тобто військовослужбовці, визначені п.15 ст.14 Закону, які мають кредитні зобов`язання перед банками, мають право на встановлені законодавством пільги, зокрема, звільнення від сплати відсотків за користування кредитом у разі, якщо вони були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, або брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів

Відповідно до ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнних, так і у мирний час.

З копії військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого 03.11.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний у Збройні Сили України.

Однак суду не надано інформації про те, чи приймав він участь у бойових діях безпосередньо саме під час отримання кредиту/позики та строку дії кредитних договорів, про які зазначено у позові.

За таких обставин суд позбавлений можливості визначитись щодо необхідності застосування п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Крім того суд зазначає, що позивачем не надано детального розрахунку кредиторської заборгованості, розрахунки відсотків за кредитними договорами, відсутні довідки чи інші документи, що підтверджують перерахування відповідачу кредитних коштів за договорами.

Згідно з п.1.2 Договору про споживчий кредит №101943598 від 23.12.2021 сума (загальний розмір кредиту) становить 10 000 грн. Пунктом 1.3 Договору визначено, шо кредит надається строком на 15 днів з 23.12.2021. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 07.01.2022.

Відповідно до Графіку платежів за договором про споживчий кредит, який є Додатком №1 до договору про споживчий кредит №101943598 від 23.12.2021 сума кредиту становить 10 000 грн, процент за користування кредитом становить 3750 грн, комісія за надання кредиту становить 1900 грн. Загальна сума кредиту за 15 днів становить 15 650 грн.

Належних та допустимих доказів того, що заборгованість в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за відсотками за кредитним договором №101943598 від 23.12.2021 року у розмірі 21 103, 14 позивачем надано не було.

Тому щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за кредитним договором №101943598 від 23.12.2021 в сумі 21 103, 14 грн, суд вважає позов ТОВ «ФК ЄАПБ»» в цій частині необґрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення.

Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором №69932 від 04.02.2022 року в розмірі 3980 грн суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підтвердженими належним чином, а саме: в матеріалах справи міститься наданий позивачем детальний розрахунок заборгованості, який відповідає умовам кредитного договору.

Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за ним, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №101943598 від 23.12.2021 року в розмірі 11 115 грн, та за кредитним договором №69932 від 04.02.2022 року в розмірі 3980 грн.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до чч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з наданого платіжного доручення, позивач за подання даного позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 3028 грн., а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог.

Згідно з п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Керуючись ст.ст.263-265, 268, 273, 274, 280-284, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ) суму заборгованості: за кредитним договором №101943598 від 23.12.2021 року в розмірі 11 115 (одинадцять тисяч сто п`ятнадцять) грн, з яких: 9215 (дев`ять тисяч двісті п`ятнадцять) грн сума заборгованості за основним боргом; 1900 (одна тисяча дев`ятсот) грн заборгованість за комісією; за кредитним договором №69932 від 04.02.2022 року в розмірі 3980 грн, з яких: 2000 (дві тисячі) грн сума заборгованості за основним боргом; 1680 (одна тисяча шістсот вісімдесят) грн сума заборгованості за відсотками; 300 (триста) грн сума заборгованості по комісії, а всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 15 095 (п`ятнадцять тисяч дев`яносто п`ять) грн.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.

Компенсувати за рахунок держави Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ) сплачений судовий збір згідно з платіжною інструкцією кредитного переказу коштів № 91159 від 10.12.2024 року у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складений 06.03.2025.

С у д д я: О.Г. Геря