Справа № 308/3184/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Голяни О.В., за участю секретаря судового засідання Газій А.Ю., розглянувши в порядку судового контролю за виконанням судових рішень скаргу ОСОБА_1 про визнання протиправними дій/бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Романа Михайловича, заінтересована особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «По Кошицькій»,-

ВСТАНОВИВ:

02.03.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії/бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Р.М.

Скарга обґрунтована тим, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2024 по справі № 308/15628/24 визнано неправомірною та скасовано постанову приватного виконавця Романа Р.М. від 19.09.2024 про скасування процесуального документа у виконавчому провадженні №73613895, проте зазначену ухвалу суду виконавець не виконав, не відобразив в АСВП відомості стосовно того, що постанова від 19.09.2024 про скасування процесуального документа у виконавчому провадженні №73613895 є скасованою, повідомлення суду та скаржнику про виконання ухвали в порядку ст. 453 ЦПК України не надіслав, натомість продовжує вчиняти дії у виконавчому провадженні №73613895.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд:

- визнати бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Р.М. з невиконання ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2024 у цивільній справі №308/15628/24 та ненадіслання повідомлення про виконання ухвали в порядку ст.453 ЦПК України протиправною і незаконною;

- визнати проведення виконавчих дій приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Романом Р.М. з виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 22 травня 2022 у цивільній справі №308/11243/21 у виконавчому провадженні №73613895, в якому постанова про відкриття виконавчого провадження скасована, а виконавчий документ згідно повідомлення від 26.12.2023 повернутий стягувачу незаконним і протиправним;

- стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Р.М. судовий збір за наслідками розгляду скарги.

10.03.2025 року через підсистему «Електронний суд» приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М. подав відзив, зміст якого зводиться до відсутності порушень в діях приватного виконавця. В задоволенні скарги просив відмовити.

Заяв, ( клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2025 року дана скарга передана для розгляду судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяні О.В.

05.03.2025 року суддею відповідно до ч.2 ст. 448 ЦПК України повідомлено приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Р.М. про надходження до суду відповідної скарги.

Ухвалою суду від 05.03.2025 року прийнято до провадження скаргу ОСОБА_1 та призначено її до розгляду на 13:30 год. 11.03.2025.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви про розгляду скарги в їх відсутності.

На підставі ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено у відсутність сторін без фіксування судового процесу.

Оцінка суду

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 5 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом наведених норм, за порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у положеннях ст. 449 ЦПК України, можна зробити висновок про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права, і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у ч. 1 ст. 449 ЦПК України та ч. 5 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», необхідно враховувати поведінку скаржника, чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження, тощо.

Висновки щодо презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду: від 14 серпня 2019 року в справі № 910/7221/17; від 12 січня 2021 року в справі № 910/8794/17; від 12 жовтня 2021 року в справі № 918/333/13-г.

Системний аналіз вказаних процесуальних норм разом із положеннями п. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України, ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця, починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 143/950/19 (провадження № 61-21057св19), від 28 грудня 2020 року у справі № 501/3532/18 (провадження № 61-14723св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 2-1441/10 (провадження № 61-17257св20).

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою, або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься переліку таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі №920/149/18, даючи оцінку співвідношенню норм ГПК України та положень ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо встановлення строків у календарних та робочих днях виснувала, що «ст. 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» є загальною нормою по відношенню до ст. ст. 339-341 ГПК України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.

Під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС, або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень ГПК України, вміщених у розділі VI «Судовий контроль за виконанням судових рішень», зокрема щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений п. «а» ч. 1 ст. 341 цього Кодексу».

За змістом ст. 81 ЦПК України обов`язок доказування поважності причин пропуску процесуальних строків та подача заяви про їх поновлення покладається на зацікавлену сторону.

При зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 127 ЦПК України визначено, що суд, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ч. 2 ст. 448 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати у встановлений законом строк скаргу до суду. Це також ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначених законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для подання скарги пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Згідно ст. 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ст. 122 ЦПК України, строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язаний його початок.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2024 по справі № 308/15628/24 визнано неправомірною та скасовано постанову приватного виконавця Роман Р.М. від 19 вересня 2024 р. про скасування процесуального документа у виконавчому провадженні №73613895.

Відповідно до ст. 453 ЦПК України, про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

З доданого до матеріалів скарги листа Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 01-09/5/2025 від 18.02.2025 вбачається, що ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2024 по справі № 308/15628/24 (вступна та резолютивна частини) отримана приватним виконавцем Романом Р.М. підсистему ЕСІТС «Електронний суд» 24.12.2024 о 22:56 год., а повний текст ухвали отримано зазначеною особою в той же спосіб 28.12.2024 о 00:30 год., ухвалу про виправлення описки від 14.01.2025 отримано 15.01.2025.

Суду не надано підтвердження виконання приватним виконавцем вимог ст. 453 ЦПК України щодо повідомлення суду, який постановив судове рішення по справі № 308/15628/24, про виконання ухвали у десятиденний строк з дня її одержання.

Поряд з цим, слід зазначити, що ОСОБА_1 також отримала вказану ухвалу через підсистему ЕСІТС «Електронний суд», тобто скаржниці після постановлення судового рішення відомо про обов`язок виконавця виконати таку ухвалу суду. Зазначене підтверджується відомостями, відображеними в ухвалі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.01.2025 по справі 308/15628/24, постановленої за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.01.2025 про встановлення судового контролю за виконанням ухвали суду від 23.12.2024.

Скаржниці достеменно було відомо про строки звернення зі скаргами на дії виконавця, про що свідчать її численні скарги в рамках виконавчого провадження №73613895, що знаходилися і знаходяться на даний час в провадженні суду, зокрема справи № 308/2205/25, № 308/1114/25.

Таким чином, ОСОБА_1 оскаржуються дії приватного виконавця Романа Р.М. щодо невиконання вимог ст. 453 ЦПК України щодо повідомлення суду та заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня одержання ухвали від 23.12.2024 про її виконання, подальші дії з виконання судового рішення, а тому зі скаргою на вищезазначені дії/ бездіяльність приватного виконавця скаржниця повинна була звернутися до суду протягом 10 днів з дня закінчення строку, встановленого ст. 453 ЦПК України, натомість зі скаргою остання звернулася до суду 02.03.2025.

Будь-яких доводів та наведення поважності причин пропуску строку ОСОБА_1 у поданій скарзі не наводить та не просить суд його поновити.

Суд не надає оцінку доводам ОСОБА_1 щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення її скарги, оскільки констатує пропуск нею десятиденного строку, визначеного ЦПК України, на звернення до суду із скаргою, відсутність клопотання про поновлення пропущеного строку, що є підставою для залишення скарги в приведеній частині без розгляду в порядку ч.2 ст. 449 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 257, 259, 260, 268, 447, 449, 453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 про визнання протиправними дій/ бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Романа Михайловича - залишити без розгляду.

Роз`яснити, що особа, скаргу якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення скарги без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення такій особі ухвали суду.

Суддя Олена ГОЛЯНА