Справа № 189/673/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2025року сел. Покровське

Суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Лукінова К.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 ,-

встановив:

26.02.2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» - Радзієвська К.Р. звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 . 26.02.2025 року Покровським районним судом Дніпропетровської області направлено запит щодо місця проживання боржника ОСОБА_1 . Згідно відповіді начальника відділу з питань надання адміністративних послуг ЦНАП виконавчого комітету Покровської селищної ради від 07.03.2025 року, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як вбачається з заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів, представник заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» просить стягнути з боржника ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 853, 76 грн., яка відповідно до поданого заявником розрахунку про фінансовий план утворилася за період з січня 2022 року по 01.01.2025 рік.

Отже, зазначена заборгованість, яку просить стягнути заявник, виникла за період понад три роки на момент звернення. З заявою про видачу судового наказу заявник звернувся 26.02.2025 року, тобто, з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги. Встановлення обставин зупинення перебігу строку позовної давності виходить за межі інституту наказаного провадження. Так, стаття 165 ЦПК України не містить вимог щодо з`ясування судом/суддею обставин зупинення строку позовної давності.

Водночас, пропуск позовної давності свідчить про наявність спору між заявником та боржником, а тому підлягає вирішенню в порядку позовного провадження. У протилежному випадку, вирішення питання про стягнення вказаної заборгованості з боржника у порядку наказного провадження призведе до того, що боржник буде позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування позовної давності, чим можуть бути обмежені права цього учасника справи.

З урахуванням вказаних обставин, заявлені вимоги не є безспірними, оскільки з`ясування питання щодо дотримання позовної давності можливо лише у порядку позовного провадження.

Отже, доводи, що наведені у заяві про видачу судового наказу, не знайшли свого підтвердження, а тому суддя дійшов висновку, що наявні підстави, визначені п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України, для відмови у видачі судового наказу.

Оскільки, суддею відмовлено Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» у видачі судового наказу, тому, керуючись положеннями ч. 2 ст. 164 ЦПК України, сплачена сума судового збору заявнику не повертається. Водночас, у разі пред`явлення заявником позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ч. 2 ст. 164, п. 5 ч. 1 ст.165, ст. 166, ч. 2 ст. 167, ст. 258, 261, 353, 354 ЦПК України, суддя-

постановив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 .

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України», що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з з тими самими вимогами у позовному порядку.

Апеляційна скарга на цю ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: К.С. Лукінова