РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2025

Справа № 522/9612/23

Провадження № 2/522/694/25

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Ярема Х.С.

при секретарі судового засідання Кніш Д.А.

за участю адвоката позивача Петракова О.В.

розглянув у загальному позовному провадженні справу

за позовом ОСОБА_1

до 1) ОСОБА_2 , 2) ОСОБА_3

про визнання недійсним договору, повернення майна.

ВСТАНОВИВ:

1.17.05.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

2.Позивач просить суд:

- визнати договір купівлі-продажу від 25.03.2023 автомобіля Lехus модель RX 330, НОМЕР_1 , 2004 р.в., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недійсним з моменту його укладення;

- застосувати наслідки недійсності правочину;

- повернути автомобіль володільцю ОСОБА_1 .

3.09.06.2023 відкрито загальне позовне провадження.

4.06.12.2023 відповідач ОСОБА_2 подала відзив.

5.07.02.2024 відповідач ОСОБА_3 подав відзив.

6.02.07.2024 закрито підготовче провадження.

7.Позивач звернення до суду з цим позовом пояснює тим, що з 01.08.1998 по 07.09.2022 він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . В 2005 році подружжя за рахунок спільних коштів придбало автомобіль Lехus модель RX 330, НОМЕР_1 , 2004 р.в., який був зареєстрований за дружиною. Незважаючи на те, що подружжя перебувало в процесі поділу спільного майна, а спірний автомобіль на той час був об`єктом кримінального провадження, 25.03.2023 дружина продала автомобіль без погодження з чоловіком.

8.Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечує. Автомобіль Lехus модель RX 330, НОМЕР_1 вважає своєю особистою власністю, тому відчуження було законним та не потребувало згоди чоловіка.

9.Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечує. На час придбання ним автомобіля Lехus модель RX 330, НОМЕР_1 , він був зареєстрований за ОСОБА_2 . Жодних обтяжень під час перереєстрації автомобіля не було.

Судом встановлено такі обставини справи.

10.З 01.08.1998 по 06.09.2022 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі.

11.Після розлучення виник спір щодо поділу спільного майна подружжя , що вирішується в судовому порядку (справа №522/21779/21).

12.30.01.2009 за ОСОБА_2 зареєстровано право на автомобіль Lехus модель RX 330, НОМЕР_1 , 2004 р.в.

13.25.03.2023 ОСОБА_2 продала ОСОБА_3 зазначений про що укладено письмовий Договір №7466/23/1039347.

14.З матеріалів реєстраційної справи зазначеного автомобіля встановлено, що з 17.05.2023 власником Lехus модель RX 330, НОМЕР_1 , 2004 р.в., є ОСОБА_4 на підставі Договору № 7466/23/1/040271.

Висновки суду.

15.Предметом спору є визнання одним з колишнього подружжя недійсним договору автомобіля, повернення його власнику з тих підстав, що колишня дружина продала автомобіль без згоди колишнього чоловіка, як співвласника.

16.Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

17.Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування.

18.Автомобіль Lехus модель RX 330, НОМЕР_1 , 2004 р.в. був придбаний ОСОБА_2 в 2009 році, тобто в шлюбі з ОСОБА_1 , не був визнаний її особистою приватною власністю. Отже, автомобіль вважається спільною сумісною власністю подружжя.

19.Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (ч. 1, 4 ст. 65 СК України).

20.Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена (постанова ВС від 16.08.2017 у справі за №6-54цс17).

21.Автомобіль є цінною річчю, а тому його продаж може здійснюватись за письмової згоди другого з подружжя (постанова ВС від 30.01.2019 у справі №158/2229/16) .

22.Один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя 1/2 частину вартості спільного майна, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби (постанова ВС від 05.04.2019 у справі № 645/4711/15-ц) .

23.Ч. 1, 4 ст. 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

24.При розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

25.При розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів, витребування цього майна у третіх осіб з підстав його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Отже, за відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна; у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі (постанова ВС від 03.05.2018 № 755/20923/14-ц, від 09.12.2020 № 301/2231/17).

26. ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля, який вчинено без його згоди, як співвласника. Проте не ставить вимоги про стягнення компенсації вартості відчуженого без його згоди автомобіля.

27.Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

28.Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

29.Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

30.Положення ч. 1 ст. 216 ЦК України не можуть застосовуватись як підстави позову про повернення переданого на виконання недійсного правочину майна, яке було відчужене третій особі.

31.Реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданного на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до набувача з використання правового механізму, установленного статями 215, 216 ЦК України. Такий спосіб захисту можливий лише шляхом подання віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно (постанова ВС від 11.05.2021 № 759/15857/16).

32.Оскільки оскаржуваний договір укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то позивач не може заявляти про реституцію (повернення авто) як спосіб захисту його права (ч.1 ст. 216 ЦК України), так як не є стороною цього договору. Обрання позивачем неналежного способу захисту права є самостійною підставою для відмови в позові.

33.Крім того, власником автомобіля є з 17.05.2023 власником Lехus модель RX 330, НОМЕР_1 , 2004 р.в. є інша, ніж відповідач 1 та відповідач 2, особа - ОСОБА_4 . Вимоги до чинного власника майна позивач не заявляв. Подання позову до неналежного відповідача також є підставою для відмови в задоволенні позову.

34.Адвокати позивача не заявляли у встановлені строки письмового клопотання про заміну відповідача, хоча мали можливість ознайомитись з матеріалами справи. Натомість суд під час судового розгляду, а не адвокати позивача, з`ясував, що власником автомобіля уже не є відповідач 2. Письмового клопотання адвокати позивача, як це передбачено ЦПК України, не подали. ЦПК України не передбачає, що відповідне клопотання може бути заявлено усно, оскільки вимагає зазначення письмових відомостей, направлення позову, тощо. Тому усне клопотання позивача, заявлене на стадії судового розгляду, залишено без задоволення.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11.03.2025.

Суддя Ярема Х.С.