УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, третя особа держава Україна в особі Президента України про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, третя особа держава Україна в особі Президента України про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 листопада 2024 року справу передано за підсудністю до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 січня 2025 року ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 25 листопада 2024 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 лютого 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

У березні 2025 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про відвід головуючому в справі судді.

Посилається на те, що 17 вересня 2024 року вона звернулась до суду із заявою про повернення їй позовної заяви в аналогічній справі, проте ця заява за розпорядженням голови суду не була зареєстрована загальною канцелярією суду, а була просто вкладена в справу № 760/337/22 та відправлена на розгляд до відповідача у справі. Після ознайомлення зі справою № 760/337/22 виявилось, що її заява від 17 вересня 2024 року в матеріалах справи відсутня. У зв`язку з чим, вона була змушена подати до місцевого суду нову заяву. Крім того, суддею була постановлена неправосудна ухвала про направлення справи на розгляд до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, яка була скасована 25 січня 2025 року.З огляду на наведене, у неї виникає сумнів в неупередженості та об`єктивності судді, що є підставою для відводу судді.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить на наступного.

Відповідно до пунктів 3, 5 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оцінивши наведені доводи та надані документи, вбачається, що підстави для задоволення заявленого відводу відсутні.

У заяві про відвід зазначається про те, що 17 вересня 2024 року вона звернулась до суду із заявою про повернення їй позовної заяви в аналогічній справі, проте ця заява за розпорядженням голови суду не була зареєстрована загальною канцелярією суду, а була просто вкладена в справу № 760/337/22 та відправлена на розгляд до відповідача у справі. Після ознайомлення зі справою № 760/337/22 виявилось, що її заява від 17 вересня 2024 року в матеріалах справи відсутня. У зв`язку з чим, вона була змушена подати до місцевого суду нову заяву. Крім того, суддею була постановлена неправосудна ухвала про направлення справи на розгляд до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, яка була скасована 25 січня 2025 року.З огляду на наведене, у неї виникає сумнів в неупередженості та об`єктивності судді, що є підставою для відводу судді.

Разом з тим, з цієї заяви не встановлено наявність особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей чи уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. Також не встановлено наявності будь-яких обставин, що свідчать про те, що головуючий суддя не є безстороннім, неупередженим або об`єктивним, а доводи ОСОБА_1 ґрунтуються на припущеннях.

Частиною 4 ст. 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За таких обставин, підстав для задоволення заявленого відводу немає, оскільки в діях головуючого судді не встановлено порушень вимог чинного Цивільного процесуального кодексу України при розгляді зазначеної справи.

З огляду на наведене, в задоволенні заяви слід відмовити, вирішення питання про відвід судді має здійснюватись суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Керуючись статтями 36-41, 252, 259, 268, 272 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, третя особа держава Україна в особі Президента України про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, третя особа держава Україна в особі Президента України про відшкодування майнової та моральної шкодипередати для розгляду судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 статті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: