Справа № 196/1607/24
№ провадження 2/196/100/2025
04 березня 2025 року с-ще Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді: Костюкова Д.Г.,
за участю секретаря судового засідання: Дорошенко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в с-щі Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,-
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача Виконавчого комітету Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом.
В обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її сестра - ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 06.03.2018), яка була зареєстрована та постійно проживала з 1996 року (згідно погосподарської книги №30 о/р № НОМЕР_2 за 2016-2020р.р.) і на день її смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею були зареєстровані та проживали: її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 02.04.2001р., її невістка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 02.10.2007р., її внук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 17.08.2006р., її внука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
За життя, 08.02.2002р. ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП "Зоря" с.Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП №042533, заповіла їй, ОСОБА_1 . Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Зорянської сільської Ради народних депутатів Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №16.
Таким чино, вона є спадкоємцем за заповітом відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, та у встановлені ст.1270 ЦК України строки, вона прийняла спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Інші малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні особи, що можуть заявляти свої права на обов`язкову частку у складі спадщини відсутні.
Відповідно до постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 29.11.2024 року, при проведенні правового аналізу наданих нею документів було виявлено, що заповіт, посвідчений 08.02.2002 року секретарем виконавчого комітету Зорянської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстрований у реєстрі за N2 16 від ОСОБА_3 , складений на інше спадкове майно, що не відповідає наданим позивачем документам, у зв`язку з чим їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Таким чином, вона позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом і тому вимушена звертатися до суду.
Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2024 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. За клопотанням позивачки ОСОБА_1 витребувано від державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Фрізен Наталії Юріївни належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , та яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала в АДРЕСА_1 (а.с.21-22).
Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року за клопотанням позивачки ОСОБА_1 залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 (а.с.44).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2025 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.51).
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити.
Представник відповідача Виконавчого комітету Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, від сільського голови ОСОБА_7 надійшла до суду заява, в якій прохають провести розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
В силу ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 06 березня 2018 року (а.с.9).
Відповідно до довідки виконавчого комітету Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 03.12.2024 №1535, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , була зареєстрована та постійно проживала з 1996 року (згідно погосподарської книги №30 о/р № НОМЕР_2 за 2016-2020р.р.) і на день її смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею були зареєстровані та проживали: її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 02.04.2001р., її невістка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 02.10.2007р., її внук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 17.08.2006р., її внука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.10).
За життя, 08.02.2002р. ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП "Зоря" с.Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП номер 042533, заповіла позивачці ОСОБА_1 . Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Зорянської сільської ради народних депутатів Царичанського району Дніпропетровської області Невтриніс В.І., зареєстрований в реєстрі за №16 (а.с.8, 31).
Позивачка ОСОБА_1 спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 прийняла у встановленому законом порядку, подавши до державного нотаріуса Царичанської державної ноатріальної контори Фрізен Н.Ю. заяву про прийняття спадщини, зареєстровану в реєстрі за №343 від 23 липня 2018 року (на звороті а.с.28-29).
Крім позивачки, спадщину після смерті ОСОБА_3 як спадкоємець за законом першої черги прийняв ОСОБА_2 , третя особа в даній справі, подавши до державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Фрізен Н.Ю. заяву про прийняття спадщини, зареєстровану в реєстрі за №342 від 23 липня 2018 року (а.с.25).
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом серія АВК №632317 від 28.04.2000, посвідченого в.о.державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Ужва Т.М., спадкоємцями майна ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , є в рівних частинах: її дочка ОСОБА_10 , її дочка ОСОБА_3 , її дочка ОСОБА_1 . Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з: земельної частки (пай) в землі, яка перебуває в колективній власності КСП "Зоря" с.Могилів, Царичанського району, Дніпропетровської області, розміром 2,91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, належної спадкодавцеві на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ДП №042533, виданого Царичанською райдержадміністрацією Дніпропетровської області 30.01.1997 року і зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за 0533 (а.с.6, 7).
Згідно з розпорядженням голови Царичанської районної державної адміністрації від 17.12.2004 №533-р "Про відведення в натурі (на місцевості) земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам на території Зорянської сільської ради, колишній КСП "Зоря", прийнято рішення відвести громадянам згідно зі списком, в якому за №165 внесена ОСОБА_3 , земельні ділянки в натурі (на місцевості) у розмірі земельної частки (паю) та видати державні акти на право приватної власності на землю (а.с.14).
Відповідно до Акту про передачу та прийому земельної ділянки (паю) в натурі №610-2 від 17.01.2005, ОСОБА_3 передано земельну ділянку в натурі розміром 0,9059 га (а.с.15-16).
Отже, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , позивачка є спадкоємцем за заповітом та третя особа ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців на спірне спадкове майно ні за законом, ні за заповітом, які у встановленому порядку прийняли спадщину, не має, що підтверджується копією спадкової справи №106/2018 від 23.07.2018, Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), наявними у спадковій справі №106/2018 (а.с.25-36).
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (частина перша статті 1223 ЦК України).
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, тобто згідно визначеної законом черговості спадкоємців (частина друга 1223 ЦК України).
Статтею 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.
У пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай), основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). А згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є свідоцтво про право на спадщину.
Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю (пункт 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України).
Земельна частка (пай) це частка в спільній (колективній) частковій власності в землі колишнього сільськогосподарського підприємства члена цього підприємства, право на яку підтверджується сертифікатом. Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (ч.1 ст.79 ЗК України).
Тобто, земельна частка (пай) та земельна ділянка - це різні об`єкти права власності.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 у складеному нею заповіті 08 лютого 2002 року зробила розпорядження на користь ОСОБА_1 щодо земельної частки (паю) в спільній частковій власності, оскільки виділеної в натурі (на місцевості) відповідної земельної ділянки як об`єкта права власності на той час не існувало, як і розпорядження голови Царичанської райдержадміністрації про відведення в натурі (на місцевості) земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю).
Таким чином, після виділу частки (паю) в натурі (на місцевості) припинилось право спадкодавця як співвласника земель колишнього сільськогосподарського підприємства на частку (пай), при цьому вона набула право власності на земельну ділянку, щодо якої і відкрилась спадщина та яка не охоплена заповітом на ім`я ОСОБА_1 .
Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 24 липня 2019 року в справі № 587/591/16-ц, у постанові від 05 вересня 2022 року в справі №282/448/21.
Отже, позивачка не набула право на спадкування спірної земельної ділянки, а відтак немає підстав для задоволення позову про визнання права власності на зазначену земельну ділянку.
Положеннями глави 89 ЦК України визначено порядок оформлення права на спадщину, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно і зареєструвати право на таку спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, оскільки право власності на таке майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації.
Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Належним відповідачем у справах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Сільські, селищні ради можуть бути залучені в якості третіх осіб у спорах щодо земельних ділянок, які знаходяться на території відповідної ради.
Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на спадок, позивачка визначила як відповідача Виконавчий комітет Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області.
Однак, як встановлено в судовому засіданні третя особа ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги за законом, який спадщину прийняв.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Тобто пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.
Крім цього, виходячи з вищенаведених висновків, з огляду на положення ч.4 ст.206 ЦПК України суд не приймає визнання відповідачем заявленого позову про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, оскільки таке визнання позову не є безумовною підставою для його задоволення, ураховуючи встановлені обставини справи та те, що вирішуючи спір по суті суд повинен дослідити матеріали справи, надати правову оцінку наявним у справі доказам та ухвалити рішення з урахуванням вимог законності та обґрунтованості. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які підлягають встановленню. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі № 588/1311/17.
Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивачку.
Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 206, 259, 263- 265, 354 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом відмовити повністю.
Судові витрати позивачки покласти на останню.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженка с.Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, паспорт серія НОМЕР_3 , виданий Царичанським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 20.06.2002р., РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженець міста П`ятихатки П`ятихатського району Дніпропетровської області, паспорт серія НОМЕР_5 , виданий Царичанським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 23.05.1996р., РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_3 .
Повне рішення складено 14.03.2025 року.
Суддя: Д.Г. Костюков