Справа № 301/273/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" березня 2025 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючої Даруда І.А., при секретарі Сатін Н.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування, стверджуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець (бабуся позивача) ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть (копія додається).

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на все її майно. До складу спадщини входить в тому числі земельна ділянка № НОМЕР_1 загальною площею 0,201 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території с. Великий Раковець, в урочищі «Лукачівка» (згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ЗК № 005-60112 від 11.03.2002 року) виданого на ім`я покійної спадкодавця ОСОБА_4 , оригінал якого втрачений.

Крім того, також до складу спадщини входить в тому числі успадкована ОСОБА_4 , після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 земельна ділянка № НОМЕР_1 загальною площею 0,209 га, яка розташована на території с. Великий Раковець, в урочищі «Лукачівка» (згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ЗК № 005-60110 від 11.03.2001 року виданого на ім`я покійної дідуся ОСОБА_5 ) оригінал якого також втрачений.

Заповіт за життя спадкодавець ОСОБА_4 , не залишала.

ОСОБА_1 , є внучкою померлої ОСОБА_4 , що стверджується записом про матір у свідоцтві про народження позивача та свідоцтві про народження та одруження матері позивача - ОСОБА_6 (копії додаються) і відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України є спадкоємцем за законом.

Згідно довідки виданої старостою села Великий Раковець та Заболотне від 30.09.2024 року за вих. № 559 на день смерті спадкодавця ОСОБА_4 за адресою її проживання АДРЕСА_1 разом з нею проживали та були зареєстровані дядько позивача, син спадкодавця, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім позивача ОСОБА_1 до кола спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_4 , належать також відповідачі, спадкоємці за законом першої черги, мати позивача, донька спадкодавця, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також дядько позивача, син спадкодавця, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які усвідомлюючи значення своїх дій відмовляються від прийняття спадщини і не бажають її приймати в частині спадкування вищезазначених земельних ділянок.

Інших осіб, які б претендували на спадкування вказаних земельних ділянок після смерті бабусі ОСОБА_4 , в тому числі осіб які мають право на обов`язкову частку в спадковому майні не має. На теперішній час, позивач стверджує, що вона є єдиним спадкоємцем відкритої спадщини на вищезазначені земельні ділянки.

Також, позивач звернула увагу суду на те, що приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу позивача було усно повідомлено про неможливість юридичного оформлення за нею спадкових прав після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , на земельні ділянки у зв`язку з втратою оригіналів державних актів на право приватної власності на землю і тому ОСОБА_1 , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і запропоновано звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, натомість подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, а справу просила розглянути без її участі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені своєчасно і належним чином. Натомість, 10 березня 2025 року, через канцелярію Іршавського районного суду Закарпатської області, подали до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутності, зазначили, що позовні вимоги визнають, проти задоволення таких не заперечили.

Суд, всебічно та в повному обсязі дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків.

Судом під час підготовчого судового засідання було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець (бабуся позивача) ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . (а.с. 13)

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на все її майно. До складу спадщини входить в тому числі земельна ділянка № НОМЕР_1 загальною площею 0,201 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території с. Великий Раковець, в урочищі «Лукачівка» (згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ЗК № 005-60112 від 11.03.2002 року) виданого на ім`я покійної спадкодавця ОСОБА_4 , оригінал якого втрачений.

Крім того, також до складу спадщини входить в тому числі успадкована ОСОБА_4 , після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 а.с.14) земельна ділянка № НОМЕР_1 загальною площею 0,209 га, яка розташована на території с. Великий Раковець, в урочищі «Лукачівка» (згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ЗК № 005-60110 від 11.03.2001 року виданого на ім`я покійної дідуся ОСОБА_5 ) оригінал якого також втрачений. (а.с.27-30)

Однак, приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу позивача було усно повідомлено про неможливість юридичного оформлення за нею спадкових прав після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , на земельні ділянки у зв`язку з втратою оригіналів державних актів на право приватної власності на землю і тому ОСОБА_1 , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і запропоновано звернутися до суду.

Заповіт за життя спадкодавець ОСОБА_4 , не залишала.

Суд також встановив, що ОСОБА_1 , є внучкою померлої ОСОБА_4 , що стверджується записом про матір у свідоцтві про народження позивача та свідоцтві про народження та одруження матері позивача - ОСОБА_6 (копії додаються) і відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України є спадкоємцем за законом. (15-16)

Згідно довідки виданої старостою села Великий Раковець та Заболотне від 30.09.2024 року за вих. № 559 на день смерті спадкодавця ОСОБА_4 за адресою її проживання АДРЕСА_1 разом з нею проживали та були зареєстровані дядько позивача, син спадкодавця, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .(а.с. 25)

Крім позивача ОСОБА_1 до кола спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_4 , належать також відповідачі, спадкоємці за законом першої черги, мати позивача, донька спадкодавця, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також дядько позивача, син спадкодавця, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які усвідомлюючи значення своїх дій відмовляються від прийняття спадщини і не бажають її приймати в частині спадкування вищезазначених земельних ділянок, що підтверджується їхньою письмовою заявою.

На підставі чого, суд погоджується з твердженнями позивача про те, що вона спадкоємець за законом ОСОБА_1 проживала за одною адресою разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини і не відмовилася від прийняття спадщини, а отже, прийняла спадщину.

Також, судом було встановлено, що інших осіб, які б претендували на спадкування вказаних земельних ділянок після смерті бабусі ОСОБА_4 , в тому числі осіб які мають право на обов`язкову частку в спадковому майні не має.

Отже, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем відкритої спадщини на вищевказане спадкове майно.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд бере до уваги те, що відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , позовні вимоги було визнано та не надано до суду жодних заперечень, проти задоволення позову чи письмових доказів, які б спростовували доводи позивача.

Зважаючи на те, що надані позивачем докази є належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, при цьому, судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, внаслідок ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, тому на переконання суду позовні вимоги викладені в даній позовній заяві підлягають до задоволення в повному обсязі.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 83, 175, 177, 184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 16, 392, 1216, 1220, 1223 , 1268 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на земельні ділянки № НОМЕР_1 , загальною площею 0,201 га та загальною площею 0,209 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території села Великий Раковець, урочище «Лукачівка» (згідно Державних актів на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗК № 005-60112 від 11.03.2002 року та серії ЗК № 005-60110 від 11.03.2001 року).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. А. Даруда