Справа № 740/404/25
Провадження № 2/740/677/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

10 березня 2025 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі судового засідання Пулинець Ю.О.,

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого із відповідачем ОСОБА_2 06 травня 2017 року у відділі ЗАГС Жлобинського райвиконкому Гомельської області, з посиланням на те, що сторони від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільне життя не склалось, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, останні з січня 2018 року сімейного життя не ведуть, примирення не можливе. Просить позов задовольнити, судовий розгляд просить проводити за її відсутності, судові витрати із відповідача не стягувати.

Згідно з ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, про що заперечення під час судового розгляду відсутні.

Відповідно до заяви від 27 лютого 2025 року позивач ОСОБА_1 позов підтримує, просить розглянути справу за відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить не стягувати судовий збір із відповідача.

Інші заяви, клопотання сторін станом на 10 березня 2025 року відсутні.

Відповідно до повідомлення Управління «Центр надання адміністративних послуг» від 29 січня 2025 року відсутня інформація про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України здійснені виклики відповідача до суду на 26 лютого 2025 року та 10 березня 2025 через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідачем не подано заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання.

Інформація про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України.

Враховуючи викладене та позицію позивача ОСОБА_1 згідно з заявою від 27 лютого 2025 року у судовому засіданні встановлені підстави відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

За поданими суду доказами позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 , звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, укладеного із відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в с.Проскурні Жлобинського району Гомельської області республіки білорусь, ІНФОРМАЦІЯ_4 у Відділі ЗАГС Жлобинського райвиконкому Гомельської області. Також сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка також має зареєстроване місце проживання разом із матір"ю-позивачем по справі в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

З даних підстав позивач, на утриманні якої перебуває малолітня дитина, правомірно звернулась до суду за своїм зареєстровнаим місцем проживання, що станом на 10 березня 2025 року у встановленому порядку не спростовано.

Відповідно до ст.58 Закону України "Про Міжнародне приватне право України" шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземце,шлюб міжгромадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Відповідно до ст.13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, укладеної між державами- членами СНД, зокрема, Україною і республікою білорусь, та ратифікованою Законом України № 240/94-ВР від 10 листопада 1994 року, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення; документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

Разом з тим 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон №2783-IX "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року".

Відповідно до вказаного Закону дію Конвенції було зупинено у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь.

Це означає, що дія цієї Конвенції, у тому числі і ст.13, зупиняється щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених лише у двох країнах (російська федерація та республіка білорусь), незалежно від дати їх видачі, посвідчення.

Проте з дати зупинення дії Конвенції 1993 року у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь до документів, виданих на території цих країн, при їх пред`явленні на території України застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, яка була підписана 05 жовтня 1961 року в м.Гаага. Відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних документів" від 10 січня 2002 року № 2933-ІІІ Україна приєдналася до Конвенції, яка набрала чинності з 22 грудня 2003 року та залишається чинною у відносинах України з російською федерації і республікою білорусь.

Водночас для захисту прав і свобод громадян України та інших осіб, що мають документи вказаних країн, Кабінетом Міністрів України було врегульоване питання використання документів цих країн на час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування.

Так, відповідно до п.1 постанови Кабінетом Міністрів України від 04 лютого 2023 року №107 "Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав", під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Таким чином, станом на час розгляду справи свідоцтво про укладення шлюбу, видане на території республіки білорусь, не потребує будь-якої легалізації. Тому дане свідоцтво може бути прийнято судом як доказ укладення шлюбу між сторонами та не може бути окремою підставою для відмови у розірванні шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

У судовому засіданні встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 травня 2017 року, останні є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , між сторонами виникли неприязні відносини через різні погляди на сімейне життя та сімейні цінності, що суперечить інтересам позивача, і є підставою для неможливості подальшого життя подружжя і збереження шлюбу, при цьому суд враховує, що норми сімейного законодавства не наділяють судові інстанції можливістю примушування жінки або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, відповідно до поданої заяви позивач ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти цього не надав.

Законними підставами для розірвання шлюбу є ст.ст.105, 110, 112 СК України, при цьому сторонами суду не подані докази на підтвердження обставин згідно ч.2 ст.110 СК України, які унеможливлюють пред`явлення позову про розірвання шлюбу (позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини).

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Клопотання позивача про відновлення свого дошлюбного прізвища відсутнє.

Керуючись ст.ст.13, 247, 265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 06 травня 2017 року Відділом ЗАГС Жлобинського райвиконкому Гомельської області за записом №182.

Під час державної реєстрації розірвання шлюбу прізвища сторін не змінювати.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Олійник.