СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19443/24

пр. № 2/759/829/25

26 лютого 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря судових засідань Вінцковської О.І.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просив встановити факт, що він та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з березня 2010 року по червень 2022 року та стягнути судові витрати.

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивував тим, що познайомився з ОСОБА_3 в 2001 році на роботі. У результаті розвитку взаємовідносин, в них народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 дочка - ОСОБА_4 , однак реєструвати шлюб вони не поспішали, оскільки вважали що це не є першочерговою справою. Він час від часу проживав з ними однією сім`єю і такий побут влаштовував їх, в подальшому відповідач навіть надала дозвіл на реєстрацію його місця проживання в своїй квартирі. Він та відповідач однаково відповідально ставились до свого обов`язку виховувати та утримувати дитину, що не заперечується відповідачем. Тобто, у них фактично склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, які фактично тривали до червня 2022 року. У подальшому, через різні об`єктивні обставини вони припинили будь-яке спілкування, крім питань які стосуються виховання спільної дочки.

За договором купівлі-продажу від 27.12.2018 року відповідач набула у власність квартиру АДРЕСА_1 за 2 454 100,92 грн, що за курсом НБУ станом на день укладення вказаного договору становить 90 000 доларів США. Тобто, вказана квартира була придбана відповідачем у період, коли вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Однак, після припинення фактичних шлюбних відносин, тобто після припинення спільного проживання з ОСОБА_3 , стало відомо, що вона здійснила продаж вказаної квартири, а саме 17.05.2023 року за обумовлену договором грошову суму, а саме 3 382 595,50 грн, що за курсом НБУ станом на день укладення вказаного договору становить 92 500 доларів США.

05.09.2024 року, він звернувся до відповідача з вимогою щодо виплати грошової компенсації у розмірі 1/2 частини від вартості вказаного нерухомого майна, обґрунтовуючи це тим, що майно набуте за час спільного проживання як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, вважає його спільною сумісною власністю. 12.09.2024 року, він отримав відповідь на вимогу, в якій відповідач зазначає, що не погоджується з даною вимогою, і що вказана квартира є її особистою приватною власністю, будь-які фактичні шлюбні відносини між ними заперечує.

Для нього встановлення факту проживання однією сім`єю разом з відповідачем породжує юридичні наслідки, а саме: він зможу в подальшому (майбутньому) заявити позовну вимогу про поділ спільного майна подружжя.

Процесуальні дії

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2024 року справа передана на розгляд судді Твердохліб Ю.О. (а.с.26-27).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.09.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 29-31).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.10.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 41).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.12.2024 року викликано у судове засідання свідка (а.с. 51-52).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.02.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 75-76).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та пояснила, що позивач проживав з відповідачем однією сім`єю, набули разом квартиру, після чого розійшлись. Вважає, що позивач має право на частину квартири і для цього необхідно встановити факт проживання однією сім`єю у період червень 2008 по грудень 2022 років для подальшого поділу майна.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник у судове засідання не з`явились, направили до суду клопотання, у якому просили здійснити розгляд справи без їх участі, в позові відмовити у повному обсязі, судові витрати покласти на позивача.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що у ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народилась дочка ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16.12.2011 року (а.с. 13).

05.09.2024 року ОСОБА_2 звернувся з вимогою до ОСОБА_3 про виплату грошової компенсації у розмірі 1/2 частини від вартості відчуженого нерухомого майна (а.с. 16-17).

12.09.2024 року ОСОБА_3 направила на адресу ОСОБА_2 лист, у якому вказала, що квартира є її приватною власністю і була придбана нею у 2018 році за її особисті гроші, тому він не має жодних підстав претендувати на будь-яку компенсацію з її боку, жодних шлюбних відносин між ними немає і ніколи не було (а.с. 19).

Крім того, судом досліджені копії фотознімків, надані позивачем.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

За ч. ч. 1-2 ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77-80 ЦПК України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

У постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 зроблено висновок про те, що «обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно як установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст. ст. 3, 74 СК України)».

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків притаманних подружжю не може свідчити про те що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (висновок Верховного Суду викладений у постановах від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя. З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 686/15993/21, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/10315/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20.

У постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Так, на підтвердження факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу з березня 2010 року по червень 2022 року позивачем надано: три копії фотознімків (а.с. 36, 37, 38).

Однак, копії фотографій не є належним доказом факту проживання сторін однією сім`єю у оспорюваний період, оскільки по-перше встановити час, коли вони здійснені неможливо, а по-друге спільні фотографії не можуть свідчити про факт спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12.12.2019 року у справі № 466/3769/16).

Суд також звертає увагу й на те, що самі по собі факти спільного відпочинку сторін без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 24.01.2020 року в справі 490/10757/16-ц та від 12.12.2019 року у справі № 490/4949/17.

Представником позивача заявлено клопотання про виклик свідка ОСОБА_5 , однак свідок у судове засідання не з`явилась, показів не надала.

Так, у постанові Верховного Суду у справі за № 531/295/19 від 08 грудня 2021 року зроблено висновок про те, що показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Також у матеріалах справи відсутній договір купівлі-продажу квартири від 27.12.2018 року на який посилається позовича як на підставу набуття відповідачем у власність квартири АДРЕСА_1 .

Суд критично оцінює надану позивачем копію договору купівлі - продажу від 17.05.2023 року квартири АДРЕСА_1 (а.с.20-23), оскільки не було подано на огляд оригінал вказаного договору відповідно до ч.6 ст. 95 ЦПК України.

Отже, ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту спільного проживання з ОСОБА_3 у визначний ним період, ведення спільного бюджету, господарства та побуту.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог щодо встановлення факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з березня 2010 року по червень 2022 року.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Розподіл судових витрат

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, витрати зі сплати судового збору належить віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянин України, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 10.03.2025 року.

Суддя Ю.О. Твердохліб