Справа № 354/137/25
Провадження по справі № 2/354/262/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 березня 2025 року м. Яремче

Яремчанськийміський суд Івано-Франківськоїобласті в складі:

головуючої судді Ваврійчук Т.Л.

за участю секретаря судового засідання Старунчак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (надалі ТОВ «СВЕА ФІНАНС») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №Z.75.00114.007198405 від 20.11.2020 року у розмірі 34809,49 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 20.11.2020 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №Z.75.00114.007198405 відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 19000,00 грн. строком на 24 місяці. Відсоткова ставка за користування кредитними коштами становить 50,00% річних. Підписанням відповідного кредитного договору позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public -contracts) та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку. АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за вказаним договором виконало повністю та та перерахувало відповідачу кредитні кошти. ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання виконував з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», яке у подальшому змінило найменування на ТОВ «СВЕА ФІНАНС» був укладений Договір факторингу №01.02- 31/23 відповідно до якого банк відступив на користь позивача право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №Z.75.00114.007198405 від 20.11.2020 року. Згідно розрахунку заборгованості станом на 25.07.2023 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №Z.75.00114.007198405 становить 34809,49 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 16349,86 грн, заборгованість за відсотками 18459,63 грн. Із урахуванням викладеного, зважаючи на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення сум наданих кредитних коштів та відсотків за користування ними, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на його користь вказаний розмір заборгованості за кредитним договором та 2684,00 грн. сплаченого судового збору.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 27.01.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте у прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи у відсутності представника ТОВ «СВЕА ФІНАНС», проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення позивач не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується трекінгами відстеження АТ «Укрпошта» з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та шляхом здійснення публікації на офіційному вебсайті Судової влади України. Відзиву на позовну заяву до суду не подавав.

Ухвалою суду від 03.03.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами.

Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 20.11.2020 року між ТОВ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Z.75.00114.007198405, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 19000,00 грн на строк 24 місяці з процентною ставкою 50,0 % річних.

Згідно п.1.5 договору під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги із щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 додатку №1 як «Інші послуги банку».

У долученому позивачем Паспорті споживчого кредиту, що є додатком №1 до кредитного договору №Z.75.00114.007198405, який підписано позичальником, зазначено тип кредиту-споживчий; мета отримання кредиту-споживчі цілі; сума кредиту-19000,00 грн; спосіб надання кредиту-безготівковий; строк кредитування-24 місяці; процентна ставка відсотків річних-50; тип процентної ставки-змінювана; загальні витрати за кредитом-11495,39 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло, відсотки, комісії та інші платежі)-30495,39 грн; реальна річна процентна ставка, відсотків річних-64,19487001, а також наведено графік повернення кредиту, відповідно до якого загальна вартість кредиту становить 30495,39 грн, з яких: 19000,00 грн-погашення суми кредиту, 11395,39 грн- проценти за користування кредитом.

Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит погашення кредиту та процентів здійснюється щомісячними платежами протягом 24 місяців; загальна вартість кредиту становить 30495,39 грн, з яких: 19000,00 грн- погашення суми кредиту, 11395,39 грн- проценти за користування кредитом, дата повернення кредиту-20.11.2022 року.

Копією ордеру-розпорядження №1 про видачу кредиту від 20.11.2020 року підтверджується зарахування на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 кредитних коштів у сумі 19000,00 грн за договором №Z.75.00114.007198405 від 20.11.2020 року.

Наданою позивачем банківською випискою АТ «Ідея Банк» про рух коштів по банківському рахунку ОСОБА_1 за період з 20.11.2020 року по 25.07.2023 року підтверджується факт видачі та зарахування кредитних коштів за договором №Z.75.00114.007198405 від 20.11.2020 року у сумі 19000,00 грн, а також факт внесення платежів на погашення боргу за кредитом, а саме: 24.12.2020 року у сумі 1266,00 грн, 27.01.2021 року у сумі 39,55 грн, 16.02.2021 року у сумі 2540,00 грн, 25.03.2021 року у сумі 1275,00 грн, 14.04.2021 року у сумі 1270,00 грн.

Як вбачається з наданої АТ «Ідея Банк» довідки-розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором №Z.75.00114.007198405 від 20.11.2020 року станом на 25.07.2023 становить 34809,49 грн, з яких: 16349,86 грн-заборгованість за тілом кредиту, 18459,63 грн-заборгованість за відсотками.

25.07.2023 року між первісним кредитором АТ «Ідея Банк»(Клієнт) і ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»(Фактор) був укладений договір факторингу № 01.02-31/23 відповідно до п.2.1 якого Клієнт передає(відступає) Фактору свої Права Вимоги, а Фактор набуває Права Вимоги Клієнта за Первинними Договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Права Вимог, які Клієнт відступає Фактору за цим договором, відступаються(передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед Клієнтом та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується Сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього Договору.

Пунктами 3.1, 4.1 договору факторингу визначено, що загальна сума фінансування Фактором Клієнту під відступлення Прав Вимоги становить 12163508,00 грн. Сума фінансування згідно Договору(Реєстру Боржників №1, Реєстру Боржників №2, Реєстру Боржників №3), що підлягає перерахуванню на рахунок Клієнта становить 11963508,00 грн, яку Фактор зобов`язується сплатити клієнту шляхом перерахунку 100% вказаної суми протягом 3-х робочих днів після отримання Реєстру Боржників.

Відповідно до п.5.1 вказаного договору Права Вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора в день підписання відповідного Реєстру Боржників, за умови виконання Фактором зобов`язань, передбачених п.4.1 цього договору.

Відповідно до платіжної інструкції № 9217 від 26.07.2023 року ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»сплатило на рахунок АТ «Ідея Банк» грошові кошти у сумі 11963508,00 грн в якості оплати за Договором факторингу № 01.02-31/23 від 25.07.2023 року.

Як вбачається з Витягу з Реєстру Боржників №1 до Договору факторингу № 01.02-31/23 від 25.07.2023 року, «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №Z.75.00114.007198405 від 20.11.2020 року на загальну суму 34809,49 грн, з яких 16349,86 грн - заборгованість за основним боргом, 18459,63 грн- заборгованість за процентами.

Відповідно до рішення єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»№1 від 25.03.2024 року вказане товариство змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 26.03.2024 року.

До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права.

Частини 1, 2 ст.509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Частиною другою ст.644 ЦК України передбачено, що у разі якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Дана позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові у постанові від 28.03.2018 року у справі №14-10цс18, та у постанові від 06.02.2019 року у справі № 175/4753/15-ц.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року у справі №910/4518/16 не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У силу вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст.ст.610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов`язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі №2-2035/11 викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23.02.2022 року у справі №761/1543/20, від 23.02.2022, у постанові від 19.01.2022 року у справі №639/86/17, у постанові від 14.07.2021 року у справі №554/8549/15-ц.

Судом встановлено і підтверджується дослідженими доказами, що 20.11.2020 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №Z.75.00114.007198405 відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 19000,00 грн у безготівковій формі на строк 24 місяці-до 20.11.2022 року.

АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за кредитним договом виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок виникла заборгованість за кредитом.

У даному випадку позивач, як новий кредитор, просить стягнути з відповідача на свою користь борг за договором кредиту №Z.75.00114.007198405 від 20.11.2020 року у сумі 34809,49 грн, який згідно наданого розрахунку складається із: заборгованості за основним боргом у сумі 16349,86 грн та заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 18459,63 грн згідно наданого АТ «Ідея Банк» розрахунку заборгованості.

Однак у даному розрахунку відсутні будь-які дані щодо періоду нарахування відсотків за користування кредитом, розміру відсоткової ставки тощо, а тому зазначений розрахунок суд не може прийняти в якості належного та достатнього доказу на підтвердження розміру боргу.

Визначаючись із розміром заборгованості, що підлягає до стягнення з відповідача суд звертає увагу на таке.

Відповідно до Паспорта споживчого кредиту та Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, сума процентів, які підлягали до сплати позичальником за весь період користування кредитом згідно договору №Z.75.00114.007198405 від 20.11.2020 року становить 11395,39 грн.

Із дослідженого судом розрахунку заборгованості за кредитним договором №Z.75.00114.007198405 від 20.11.2020 року, вбачається, що заявлена до стягнення позивачем заборгованість за тілом кредиту у сумі 16349,86 грн та процентами за користування ним у сумі 18459,63 грн нараховані первісним кредитором станом на 25.07.2023 року.

Випискою про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 за період з 20.11.2020 по 25.07.2023 року підтверджується, що позичальником 24.12.2020 року, 27.01.2021 року, 16.02.2021 року, 25.03.2021 року, 14.04.2021 року були здійснені платежі в рахунок погашення боргу за кредитом та процентами за договором №Z.75.00114.007198405 від 20.11.2020 року на загальну суму 6390,55 грн, з яких кошти у сумі 2650,14 грн були зараховані на погашення тіла кредиту, а кошти у сумі 3740,41 грн на погашення процентів.

Із урахуванням викладеного, виходячи із визначеного умовами кредитного договору №Z.75.00114.007198405 від 20.11.2020 року розміру процентів, що підлягали до сплати за вказаним договором у сумі 11359,39 грн із урахуванням внесених відповідачем платежів на погашення боргу в період дії договору, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає до стягнення заборгованість за вказаним договором, яка складається із боргу за тілом кредиту у сумі 16349,86 грн(19000,00-2650,14=16349,86) та заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 7654,98 грн(11359,39-3740,41=7654,98).

Частинами 1-4 ст.12 ЦПК України, передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач у судове засідання не з`явився, будь-яких доказів, які б спростовували факт отримання ним кредиту в сумі 19000,00 грн за договором №Z.75.00114.007198405 від 20.11.2020 року чи наданий позивачем розрахунок заборгованості або доводили повне виконання ним взятих на себе зобов`язань, а також власного контррозрахунку боргу суду не подав.

Доказів про визнання договору факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023 року, недійсним чи погашення відповідачем боргу первісному кредитору матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, зважаючи на те, що відповідачем не надано доказів належного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, що є предметом спору, приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги ТОВ «СВЕА ФІНАНС» підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором №Z.75.00114.007198405 від 20.11.2020 року у сумі 20004,84 грн, з яких: 16349,86 грн-заборгованість за тілом кредиту та 7654,98 грн- заборгованість за процентами за користування кредитом. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача 1670,50 грн. сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №Z75.00114.007198405 від 20 листопада 2020 року у сумі 24004 (двадцять чотири тисячі чотири) гривні 84 коп.

У задоволенні решти позовних вимог-відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» витрати по сплаті судового збору у сумі 1670 (одна тисяча шістот сімдесят) гривень 50 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», місцезнаходження: 03126, бульвар Вацлава Гавела, 6, м.Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 10 березня 2025 року.

Головуючий суддя: Тетяна ВАВРІЙЧУК