ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/4731/24 Номер провадження 22-ц/814/473/25Головуючий у 1-й інстанції Зоріна Д.О. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П.

при секретарі Філоненко О.В.

за участю представника заявника ОСОБА_1 адвоката Ковальчука О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Ковальчука Олександра Миколайовича на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука від 17 вересня 2024 рокупостановлену у складі головуючого судді Зоріної Д.О., повний текст ухвали виготовлено дати не вказано

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Департамент державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Попаснянська міська ВА Сєвєродонецького району Луганської області, про встановлення факту, що має юридичне значення

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Просив суд ухвалити рішення, яким встановити факт що має юридичне значення, а саме факт володіння ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , будинком за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності з 02.09.1981 року на підставі договору від 17.09.1975 року, рішення № 9 Попаснянської міської ради народних депутатів від 24.07.1981 року, та запису в реєстрі № 41 від 02.09.1981 року.

На обґрунтування заяви, ОСОБА_1 вказує, що на праві приватної власності йому належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором від 17.09.1975 року, рішенням № 9 Попаснянської міської ради народних депутатів від 24.07.1981 року, та записом в реєстрі № 41 від 02.09.1981 року. Заявник зазначає, що оскільки право власності на нерухоме майно ним набуто до введення в дію Державного реєстру речових прав, реєстру прав власності на нерухоме майно, воно не зареєстроване в цих реєстрах.

24 лютого 2022 року розпочалась повномасштабна збройна агресія російської федерації проти України, м. Попасна Луганської області на даний час є окупованою територією, у зв`язку чим він вимушений був виїхати та є внутрішньо-переміщеною особою і проживає у місті Кременчуці Полтавської області.

Оскільки в м. Попасна Луганської області бюро технічної інвентаризації Попаснянського КП «СКП» відомості щодо права власності на вказаний житловий будинок до реєстру прав власності не вносило, за здійсненням реєстраційної дії він звернувся до Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, так як проживає та зареєстрований на території міста Кременчука. Проте, 14.08.2024 року Департамент державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області зупинив, а 19.08.2024 року відмовив останньому у проведенні реєстраційних дій з посиланням на положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зазначаючи при цьому підставою відмови відсутність у заявника письмових документів на підтвердження права власності на майно, оскільки у зв`язку з військовою агресією рф проти України та повномасштабним вторгненням військ держави-агресора на територію України м. Попасна Луганської області на даний час є окупованою територією і доступу до архівів Попаснянського бюро технічної інвентаризації наразі немає.

Заявник вважав, що він як особа, яка до 01 січня 2013 року та до моменту введення в дію Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та норм ст. 657 ЦК України, придбав нерухоме майно, що підтверджується договором від 17.09.1975 року, рішенням № 9 Попаснянської міської ради народних депутатів від 24.07.1981 року, та записом в реєстрі № 41 від 02.09.1981 року, реєстрацію договору було належним чином здійснено відповідно до норм діючого на час укладення договору законодавства, він став власником цього нерухомого майна з моменту реєстрації відповідного договору і його право власності не може бути поставлено у залежність чи здійснив він як власник житла подальшу державну реєстрацію права на нерухоме майно.

Заявник вказував, що його право власності на спірне майно ніким не оспорюється, що ним було обрано правильний спосіб судового захисту щодо підтвердження юридичного факту, а саме наявності неоспорюваного права власності на його власне домоволодіння. Відсутність доступу до архіву Попаснянського бюро технічної інвентаризації створює заявнику перешкоди у реєстрації його нерухомого майна, а тому він позбавлений можливості зареєструвати своє право власності на нерухоме майно відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» інакше як на підставі рішення суду.

Короткий зміст судового рішення

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 17 вересня 2024 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вимоги заяви щодо встановлення факту належності на праві власності житлового будинку не є безспірними та не можуть розглядатись в окремому провадженні, а тому наявний спір про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Ковальчук О.М.подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука від 17 вересня 2024 року, а матеріали заяви направити до Крюківського районного суду м. Кременчука для розгляду заяви по суті.

Зазначає, що держава не має чинити правових чи практичних перешкод для реалізації особою права звернутися до суду. Застосовуючи процесуальні норми, суди повинні уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості.

Підставами для відмови у відкриті провадження у справі в межах справ окремого провадження є наявність в заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, спору про право, що визначено ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом (постанова КГС ВС від 15.10.2020 у справі N 922/1174/20).

Проте в заяві ОСОБА_1 відсутні вказівки на наявність суперечностей між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і потребує врегулювання самими сторонами.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що у вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту володіння нерухомим майном, а саме будинком за адресою АДРЕСА_1 . на праві власності з 02.09.1981 р. на підставі договору від 17.09.1975 р., рішення № 9 Попаснянської міської ради народних депутатів від 24.07.1981 р. та запису в реєстрі № 41 від 02.09.1981 р.

Із змісту заяви вбачається, що в м. Попасна Луганської області бюро технічної інвентаризації Попаснянського КП «СКП» відомості щодо права власності на вказаний житловий будинок до реєстру прав власності не вносило, за здійсненням реєстраційної дії ОСОБА_1 звернувся до Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, так як проживає та зареєстрований на території міста Кременчука.

14.08.2024 року Департамент державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області зупинив, а 19.08.2024 року відмовив останньому у проведенні реєстраційних дій з посиланням на положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зазначаючи при цьому підставою відмови відсутність у заявника письмових документів на підтвердження права власності на майно, оскільки у зв`язку з військовою агресією рф проти України та повномасштабним вторгненням військ держави-агресора на територію України м. Попасна Луганської області на даний час є окупованою територією і доступу до архівів Попаснянського бюро технічної інвентаризації наразі немає.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких наведено в частині 1 статті 315 ЦПК України.

Частиною 4 статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження по справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений пі час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Враховуючи норми процесуального права, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Постановою Пленуму Верховного суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право.

Колегія суддів також звертає увагу, що ст.. 315 ЦПК України містить перелік фактів встановлення яких можливе в судовому порядку. Із заяви ОСОБА_1 вбачається, що фактично ним ставиться питання про визнання права власності на нерухоме майно, яке не може бути розглянуто в порядку окремого провадження.

Встановлення такого факту спрямоване на визнання права власності та може порушувати майнові права та законні інтереси інших осіб щодо володіння та користування належним їм майном, а тому спір підлягає розгляду в порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на такі порушення, що призвели до неправильного вирішення питання щодо відмови у відкритті провадження у справі, тому, з огляду на положення статті 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Ковальчука Олександра Миколайовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука від 17 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 березня 2025 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді: Т.В. Одринська

В.П. Пікуль