Справа №457/2231/24
Провадження №2/442/412/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:
головуючого судді - Кучаковського Ю.С.,
за участю секретаря судового засідання - Михавко І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Коллект центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -
за участю представників:
від позивача: не з`явилися
від відповідача: не з`явилися
Товариство з обмеженою відповідальністю „Коллект центр" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить на підставі ст.ст. 512, 514, 516, 525, 598, 599, 610, 615, 625, 1050 ЦК України стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість до Договором № 3154275 від 16.08.2021 у розмірі 47 762 грн 66 коп., витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 13 000 грн.
В обґрунтування позову посилається на те, що 16.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю „МІЛОАН" та ОСОБА_1 укладено Договір № 3154275. Вказує, що позивач не виконав зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого утворилась заборгованість по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №?3154275 від 16.08.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 47 762 грн 66 коп., з яких: - заборгованість за основним зобов?язанням (за тілом кредиту) - 8 754 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 37 808 грн 66 коп.; заборгованість за комісіями - 1 200 грн. Вказує, що 26.01.2022 було укладено договір №?26-01/2022-83, відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю „МІЛОАН" відступило на користь товариство з обмеженою відповідальністю „ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №?3154275. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю „ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю „КОЛЕКТ ЦЕНТР" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №?3154275. Таким чином, вказує, що ТОВ „КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" наділено правом вимоги до відповідача за договором №?3154275. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.
Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує у повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення - не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи по останньому відомому місцю проживання та на офіційному веб-сайті судової влади України. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача не поважною, провівши розгляд справи у його відсутності.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 16.08.2021 ОСОБА_1 на сайті ТОВ „МІЛОАН" заповнив анкету-заяву на кредит № 3154275, на підставі якої цього ж дня між ним та ТОВ „МІЛОАН" укладено Договір про споживчий кредит № 3154275. Відповідно до договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит), а позичальник повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом.
За умовами Договору сума кредиту становить 12 000 грн, надається на строк 10 днів з 16.08.2021, термін повернення кредиту і сплати комісії і процентів 26.08.2021, комісія за надання кредиту 1 200 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом 1 500 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 14 700 грн.
Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства або мобільний додаток чи інші засоби.
Пунктом 2.3 договору передбачені умови щодо пролонгації строку кредитування на пільгових та стандартних умовах. Для продовження строку користування на пільгових умовах позичальник має вчинити певні дії: сплатити комісію та певну частку заборгованості по кредиту.
Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною ставкою (5% в день).
Як передбачено п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця.
У вищевказаній анкеті-заяві від 16.08.2021 (яка містить детальну інформацію щодо процесу оформлення та розгляду заяви щохвилинно) та у п. 10 вищевказаного договору про споживчий кредит від 16.08.2021 вказано, зокрема: Позичальник ПІБ; ідентифікаційний код, адреса реєстрації, номер телефону; в анкеті заяві, крім того, вказано дату народження останньої, паспортні дані, місце роботи, щомісячні доходи.
Довідкою ТОВ „МІЛОАН" підтверджується ідентифікація клієнта ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки ТОВ ФК „Елаєнс" ТОВ „МІЛОАН" здійснило переказ коштів у розмірі 12 000 грн згідно договору №?3154275.
Згідно з відомостями про щоденні нарахування та погашення ТОВ „МІЛОАН" вбачається, що ОСОБА_1 16.08.2021 надано кредит в розмірі 12 000 грн. В період з 17.08.2021 по 26.08.2021 здійснювалось щоденне нарахування відсотків в розмірі 150 грн.
27.08.2021 проценти нараховані відповідно до п. 1.6, 2.3.1.2 договору в сумі 1 000 грн. 21 жовтня 2021 року позичальником сплачені прострочені проценти по кредиту в розмірі 3 000 грн з 22 жовтня 2021 року по 19 грудня 2021 року проценти нараховувались відповідно до п.1.6, 2.3.1.2 договору в сумі по 1 000 грн в день. 28 грудня 2021 року надійшли кошти від відступлення права вимоги, за рахунок яких проведено списання заборгованості (а.с.13).
26.01.2022 між ТОВ „МІЛОАН" та ТОВ „Вердикт Капітал" укладено Договір факторингу № 26-01/2022-83, відповідно умов якого ТОВ „МІЛОАН" відступило ТОВ „Вердикт Капітал" право грошової вимоги до позичальників, в тому числі до ОСОБА_1 за договором №?3154275 від 16.08.2021 на загальну суму заборгованості за кредитом у розмірі 35 069 грн 36 коп., яка складається з наступного: 8 754 грн - заборгованість за тілом кредиту; 25 115 грн 36 коп. - заборгованість по процентам; 1 200 - заборгованість по комісії (а.с.72-82).
Відповідно до п. 2.3 договору факторингу № 26-01/2022-83 від 26.01.2022 з дати відступлення прав вимоги Фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування кредитами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані клієнтом) за договорами фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов договорів фінансових послуг.
Відповідно до розрахунку заборгованості станом на дату початку розрахунку 26.01.2022 загальний розмір заборгованості за договором № 3154275 від 16.08.2021 становить 35 069 грн 36 коп, проте за період з 26.01.2022 по 10.01.2023 ОСОБА_1 донараховано відсотки у розмірі 12 693 грн 30 коп., а тому загальний розмір заборгованості становить 47 762 грн 66 коп. (а.с.70).
10.01.2023 між ТОВ „Вердикт Капітал" та ТОВ „КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, за яким ТОВ „Вердикт Капітал" відступило право вимоги до боржників, в тому числі за вищевказаним Договором про споживчий кредит, що укладений між ТОВ „МІЛОАН" та ОСОБА_1 , що підтверджується Договором про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги № 10-01/2023, реєстром боржників до Договору, актом прийому-передачі реєстру боржників (а.с. 10, 83-94).
Ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України „Про електронну комерцію" та Законом України „Про електронний цифровий підпис".
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України „Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України „Про електронну комерцію").
У пункті 5 статті 3 Закону України „Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України „Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України „Про електронні документи та електронний документообіг" правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України „Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України „Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України „Про електронні довірчі послуги".
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України „Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України „Про електронну комерцію").
Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України „Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (положення кодексу, що регулюють договір позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові і відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом частини першої статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.
Крім того, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.
За змістом статті 1048 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Коллект центр" підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит № 3154275 від 16.08.2021 заборгованість у розмірі 46 562 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов?язанням (за тілом кредиту) - 8 754 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 37 808 грн 66 коп.
Щодо стягнення комісії за договором про споживчий кредит № 3154275 в сумі 1 200 грн суд зазначає наступне.
Як визначено у п. 17 ст. 1 Закону України „Про захист прав споживачів" послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 у справі № 524/5152/15-ц викладена правова позиція, відповідно до якої умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16.10.2011, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України „Про захист прав споживачів" (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі ч. 4 ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів", норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України „Про споживче кредитування" № 1734-VIII від 15.11.2016.
Проте заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача комісії не відповідає вимогам Закону України „Про захист прав споживачів", оскільки такі послуги не є послугою у визначенні вказаного Закону, тому позовні вимоги в частині стягнення комісії за кредитним договором про споживчий кредит № 3154275 в сумі 1 200 грн задоволенню не підлягає.
Враховуючи наведене, з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Коллект центр" підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит № 3154275 від 16.08.2021 заборгованість у розмірі 46 562 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов?язанням (за тілом кредиту) - 8 754 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 37 808 грн 66 коп.
Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
За приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Позивачем у позові заявлено про відшкодування за рахунок відповідача 13 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, у підтвердження чого надано: договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024, заявку на надання юридичної допомоги № 273 від 01.11.2024, витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги. Достовірність таких доказів позивачем не ставиться під сумнів.
У постанові Верховного Суду від 15.04.2021 у справі № 160/6899/20 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
Суд критично оцінює співмірність розміру судових витрат, пов`язаних із наданням адвокатом вказаних вище послуг. Вказаний спір належить до категорій малозначних справ, розгляд справи проводився без участі сторін, практика щодо вирішення спору про стягнення заборгованості за кредитним договором існує безліч сталою та послідовної практики Верховного Суду, враховуючи обсяг аналітичної й технічної роботи щодо підготовки позову, суд дійшов до переконання, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та необґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає зменшенню. Зважаючи на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 000 грн.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 2 361 грн 54 коп.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 280-283, 289, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Коллект центр" заборгованість за договором про споживчий кредит № 3154275 від 16.08.2021 в розмірі 46 562 (сорок шість тисяч п`ятсот шістдесят два) грн 66 коп., з яких: - заборгованість за основним зобов?язанням (за тілом кредиту) - 8 754 (вісім тисяч сімсот п`ятдесят чотири) грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 37 808 (тридцять сім тисяч вісімсот вісім) грн 66 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 361 (дві тисячі триста шістдесят один) грн 54 коп. та витрати витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю „Коллект центр" (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306; ідентифікаційний код: 44276926; тел. ; e-mail: ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; тел.: НОМЕР_2 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Суддя Ю.С. Кучаковський