ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1539/24
Провадження № 2/362/330/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретаря Тельнової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 , треті особи: Глевахівська селищна рада Фастівського району Київської області, Комунальне житлово-есплуатаційне підприємство Глевахівської селищної ради про усунення перешкод у здійсненні права користування спільним майном багатоквартирного будинку та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Стукалова І.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Глевахівська селищна рада Фастівського району Київської області (далі Глевахівська селищна рада), Комунальне житлово-есплуатаційне підприємство Глевахівської селищної ради (далі - Комунальне житлово-есплуатаційне підприємство), в якому просила зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 спільним майном багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , а саме підвалом першого під`їзду зазначеного багатоквартирного будинку, шляхом знесення (демонтажу) за їх рахунок самовільно побудованих приміщень розміром 6,30 м х 2,70 м, візуально розділених на два окремих, зі встановленими окремими дверима. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. Вирішити питання розподілу судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_2 та співвласником спільного майна даного багатоквартирного будинку (як співвласник однієї з квартир).

Квартира, в якій проживає позивач, знаходиться на першому поверсі, під її квартирою, у підвалі багатоквартирного будинку відповідачами побудоване приміщення, яке візуально розділене на два окремих, оскільки встановлено двоє окремих дверей. Приміщення побудоване для індивідуального використання. Розмір загальної забудови становить близько 18 кв. м (6,30 м х 2,70 м).

Проектно-технічною документацією забудова підвального приміщення для індивідуального користування, додаткових приміщень будинку мешканцями не передбачена.

Будівництво приміщення у підвалі багатоквартирного будинку здійснено відповідачами без погодження, без затвердження проектної документації та без отримання дозволу на виконання таких будівельних робіт. Побудова приміщення на території спільного майна здійснена відповідачами всупереч волі інших співвласників - без отримання згоди усіх співвласників багатоквартирного будинку, в тому числі й позивача.

Дії відповідачів щодо здійснення ними будівництва приміщення для індивідуального використання на території спільного майна багатоквартирного будинку призвели до довготривалого порушення прав позивача - з 2020 року і по даний час: 1) щодо вільного користування спільним майном приміщення (приміщення, яке побудоване відповідачами, є перешкодою для вільного користування); 2) щодо прийняття участі в управлінні багатоквартирним будинком (відповідачами, в одноосібному порядку - без згоди позивача та усіх інших співвласників, здійснено розпорядження, зміна та скасування обмежень користування спільним майном).

Відповідачами також чинились фізичні перепони щодо перебування позивача та членів її сім`ї в підвалі багатоквартирного будинку (шляхом закривання на ключ дверей підвалу - під час перебування позивача в підвалі, шляхом вимог покинути територію підвалу, тощо). Такі дії відповідачі пояснювали наявністю тепер в підвалі багатоквартирного будинку їх приватного приміщення з цінними речами.

З лютого 2022 року і по теперішній час позивач, разом зі своєю малолітньою дитиною, не має змоги скористатись підвалом багатоквартирного будинку, як найближчим укриттям, під час оголошення тривог. Позивач є маломобільною у зв`язку з перенесенням захворювання, що підтверджується наявністю статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи - категорія 1, посвідчення серії А з ІІІ групою інвалідності по ЧАЕС «вічно», тому не може з дитиною йти в інше укриття, окрім підвалу.

У зв`язку з неможливістю проконтролювати вміст закритих приміщень, побудованих відповідачами також порушено правила протипожежної безпеки та санітарні правила користування підвалом (зсипані купою зіпсовані овочі, консервація, пляшки з-під спиртного, бруд та сморід у підвалі; територія підвалу використовувалась для паління та вживання спиртних напоїв). Приміщення, побудоване на території підвалу багатоквартирного будинку, використовувалось відповідачами для індивідуального господарювання, в тому числі із застосуванням електричного інструменту, що створювало сильний шум під квартирою позивача. Регулярний сильний шум безпосередньо під квартирою позивача створював некомфортні умови проживання у квартирі та негативно впливав на слабкий стан здоров`я позивача, перешкоджав навчанню малолітньої дитини позивача. Здійснено також псування стелі в підвалі, яка є одночасно підлогою в квартирі позивача, шляхом створення глибоких отворів (до 10-15 см), що може призвести до псування системи опалення в квартирі позивача. Також мали місце погрози (зі сторони одного з відповідачів) чоловіку позивача з вимогою припинити збір документів про здійснення відповідачами незаконного будівництва приміщення у підвалі багатоквартирного будинку - безпосередньо під квартирою позивача.

Позивач, за підтримки інших співвласників, що підтверджується їх підписами, для зібрання доказів щодо здійснення відповідачами будівництва приміщення у підвалі багатоквартирного будинку, з проханням про здійснення відповідних дій, перевірок та надання відповідних консультацій, зверталась у 2022-2023 роках до різних органів влади. Були здійснені відповідні перевірки, роз`яснення законодавства щодо неправомірних та незаконних дій зі спільним майном багатоквартирного будинку. Для врегулювання питання щодо усунення перешкод у користуванні спільним майном багатоквартирного будинку, збудованих на території підвалу, та захисту своїх прав, співвласникам було рекомендовано звернутись до суду.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання (т.1 а.с.98).

Відповідачі, не погодившись з вимогами позовної заяви, вважаючи її необгрунтованою, не підтвердженою належними, допустимими та достовірними доказами подали до суду відзиви, в яких зазначено, що відповідач-1 - ОСОБА_2 є мешканцем квартири АДРЕСА_3 . Зазначена квартира належить на праві власності його тещі ОСОБА_4 . Відповідач-2 - ОСОБА_3 є співвласником квартири АДРЕСА_4 . ОСОБА_2 як мешканець, а ОСОБА_3 як співвласник багатоквартирного будинку, можуть реалізувати право спільної власності на допоміжне приміщення, зокрема підвальне приміщення будинку АДРЕСА_1 . 18.06.2020 року вони спільно з іншими мешканцями будинку АДРЕСА_1 звернулись до співвласників 1-го під?їзду даного будинку та отримали акт згоди на будівництво допоміжних (підсобних приміщень) у підвальному приміщенні зі встановленими розмірами з метою задоволення індивідуальних потреб. Отримавши згоду від співвласників, ними було змонтовано допоміжне приміщення, в якому зберігаються особисті речі та речі побуту родини. На спростування доводів позивача щодо виділу частки в натурі та вилучення спільного майна з користування вказували, що ними особисто не проводилось виділення частки майна в натурі, не оформлялись відповідні документи, що засвідчували б зворотнє, не приватизовувалась частка майна, що перебуває в спільній власності співвласників багатоквартирного будинку, отже позивач не довела факту виділення частки майна в натурі відповідачами. Щодо вимоги про здійснення перешкод у користуванні підвальним приміщенням, вважали її надуманою та не підтвердженою доказами та фактичними обставинами з огляду на те, що вони користуються підвальним приміщенням відповідно до Закону «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та реалізують своє право спільної власності на допоміжне приміщення, зокрема, підвальне приміщення будинку АДРЕСА_1 . Отже, реалізація права власності на допоміжне приміщення одного співвласника (мешканця) не може свідчити про порушення права спільної власності іншого співвласника (мешканця). Також зазначали, що всі мешканці та співвласники даного багатоквартирного будинку мають змогу вільно користуватись підвальним приміщенням, доступ до нього не є обмеженим, доступ до комунікацій є вільним. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, вважали таку вимогу неправомірною через відсутність порушення прав позивача. Посилаючись на наведене, просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (т.1 а.с.120-128, 170-179).

Позивач подала до суду заперечення на відзиви, у яких зазначала, що викладені відповідачами у відзивах твердження не відповідають дійсності та не грунтуються на вимогах закону, відповідачами ігноруються норми законодавства, які обмежують дію наведених ними у відзивах норм законодавства, що призводить до хибних висновків. Вказувала, що підвал багатоквартирного будинку не призначений для здійснення відповідачами будівництва індивідуальних приміщень. Підвальне приміщення є спільним майном усіх співвласників цього будинку та не може бути поділено між співвласниками. Відповідачі не врахували особливості користування спільним майном багатоквартирного будинку, зокрема, що будь-яке втручання в таке майно потребує погодження з усіма співвласниками. Реалізація відповідачами своїх прав на користування спільним майном багатоквартирного будинку не може порушувати прав інших співвласників, зокрема права позивача - на вільне користування спільним майном багатоквартирного будинку. Збудоване відповідачами приміщення є перешкодою у вільному користуванні позивачем та членами її сім`ї спільним майном, оскільки воно знаходиться під квартирою позивача, а тому позивач як співвласник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування майном. Крім того, зазначене приміщення побудоване відповідачами без згоди позивача та усіх інших співвласників та за відсутності оформлених та затверджених органами влади дозвільних документів, тобто самочинно. Такі дії відповідачів щодо здійснення будівництва індивідуальних приміщень у підвальному приміщенні багатоквартирного будинку є незаконними та протиправними. Здійснення відповідачами будівництва індивідуальних приміщень на території спільного майна багатоквартирного будинку без дозволу та затвердженого у встановленому порядку проекту є діями, які порушують містобудівне законодавство та підпадають під норми статті 25 Закону України «Про основи містобудування», згідно з якою передбачена відповідальність, яку несуть особи, винні у таких діях. Оскільки збудоване відповідачами приміщення є самочинним будівництвом, отже воно підлягає знесенню згідно зі ст. 376 ЦК України, як таке, що побудоване без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил та побудоване на території, яка не була відведена для цієї мети. Крім того, зазначала, що підвальне приміщення 1 під?їзду даного багатоквартирного будинку є єдиним найближчим укриттям для його мешканців під час оголошення тривог і відповідачі не повинні мати права на його пріоритетне використання у зв`язку з наявністю в ньому їх індивідуальних приміщень. Твердження відповідачів щодо неправомірності вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач вважала такими, що не відповідають дійсності та спростовуються наданими позивачем доказами на підтвердження порушення відповідачами її прав та інтересів здійсненими незаконними діями, з яких вбачається причинно-наслідковий зв?язок між порушеними правами та правом на відшкодування моральної шкоди. Посилаючись на наведене позивач просила позов задовольнити в повному обсязі (т.1а.с.149-166, 220-228).

Не погодившись з відповіддю на відзив, відповідачі подали до суду заперечення, які за своїм змістом є аналогічними з наведеними відповідачами у відзивах доводами та аргументами, посилаючись на наведене просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (т.1 а.с. 200-202, 210-212).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.10. 2024 року в задоволенні клопотання представника відповідачів адвоката Черепахіної А.Р. про відкладення розгляду справи відмовлено, закрито підготовче провадження та призначено дану справу до розгляду по суті (т.2 а.с.15-17).

Про розгляд справи: дату, час і місце розгляду справи сторони повідомлялися належним чином (т.2 а.с.18-30).

Позивач та її представник адвокат Стукалова І.В. подали до суду клопотання, в яких просили дану справу розглядати у відсутності позивача та її представника, також зазначали, що позовні вимоги підтримують та просять задовольнити їх в повному обсязі (т.2 а.с.31, 36).

Представник відповідачів адвокат Черепахіна А.Р. подала до заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі представника відповідачів, зазначала, що підтримує позицію викладену у відзивах на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (т.2 а.с.37).

Інші сторони в судове засідання не з?явилися, про причину своєї неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи відзиви на позовну заяву відповідачів, відповіді на відзиви позивача, заперечення на відповідь на відзив відповідачів, клопотання, заяви позивача та відповідачів, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником частини у праві приватної спільної часткової власності квартири АДРЕСА_2 , зазначена квартира розташована на першому поверсі 5-ти поверхового будинку, позивач зареєстрована та проживає за вказаною адресою, разом з нею зареєстровані: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , згідно з копіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу про реєстрацію права власності на нерухове майно, виданого Васильківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 06.11.2006 р., технічного паспорта на квартиру, складеного Васильківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації станом на 15 листопада 2005 року та Витягу №109 від 26.02.2024 року, виданого центром надання адміністративних послуг (т.1 а.с. 28-32).

ОСОБА_3 є власником 1/6 частини у праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_4 , зазначена квартира розташована на 4 поверсі, відповідач зареєстрований та проживає за даною адресою, згідно з копіями договору купівлі-продажу квартири від 23 травня 2020 року та Витягу з Державного реєстру правочинів від 23 травня 2012 року, технічного паспорта на квартиру, складеного Васильківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації станом на 24 жовтня 2005 року та інформації відділу з питань організації надання адміністративних послуг Глевахівської селищної ради від 13.03.2024 р. №0492/02-22 (т.1а.с. 97, 183-188).

ОСОБА_2 , згідно з інформацією відділу з питань організації надання адміністративних послуг Глевахівської селищної ради від 13.03.2024 р. №0491/02-22, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 . Квартира АДРЕСА_3 , в якій проживає ОСОБА_2 , відповідно до копій договору дарування квартири та Витягу з Державного реєстру правочинів від 21 липня 2006 року належить на праві власності ОСОБА_4 . Зазначена квартира розташована на 5 поверсі відповідно до копії технічного паспорта на квартиру, складеного Васильківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації станом на 26 грудня 2005 року (т.1 а.с.96, 132-134, 136-138).

З вищенаведених поданих сторонами доказів, які суд вважає належними та допустимими, вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками квартир, позивач кв. АДРЕСА_6 , а відповідач кв. АДРЕСА_7 та співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , в якому розташовані належні їм у праві спільної часткової власності квартири. ОСОБА_7 є мешканцем кв. АДРЕСА_3 за вказаною адресою, в якій зареєстрований.

Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Глевахівської селищної ради Фастівського району Київської області від 16 серпня 2021 року №188-13, у відповідності з додатком 1 до цього рішення, управителем багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 є Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство Глевахівської селищної ради (т.1 а.с.69).

Згідно з копією Акту обстеження підвального приміщення від 02 серпня 2023 року, складеного комісією Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради (далі КЖЕП Глевахівської селищної ради) під час обстеження підвального приміщення 1-го під?їзду будинку АДРЕСА_1 встановлено, що в зазначеному підвальному приміщенні збудовано допоміжні приміщення, візуально розділені на два окремих, оскільки встановлено двоє дверей, розмір загальної забудови становить 6,30 х 2,20. Доступ до водопровідних та каналізаційних мереж зручний. Проектно-технічною документацією забудова підвального приміщення будинку для індивідуального користування, мешканцями не передбачена (т.1 а.с.71).

Зазначені приміщення в підвальному приміщенні 1-го під?їзду житлового будинку АДРЕСА_1 збудовані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для індивідуальних потреб, що визнається та не оспорюється останніми.

На підтвердження законності будівництва приміщень для індивідуальних потреб у підвальному приміщення під?їзду №1 багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 відповідачі надали суду копії Актів згоди від 16 червня 2020 року, згідно з якими мешканці квартир АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 під?їзду АДРЕСА_17 надали згоду мешканцям ОСОБА_2 - кв. АДРЕСА_14 та ОСОБА_3 - кв. АДРЕСА_7 на будівництво підсобних приміщень в підвалі під?їзду №1 розміром 2,5 м х 3 м (т.1 а.с.139-140, 191-192).

Проте, інші співвласники багатоквартирного будинку - власники, співвласники квартир: АДРЕСА_18 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 , в тому числі й позивач, під квартирою якої побудовані відповідачами спірні приміщення згоди відповідачам на будівництво приміщень у підвалі під?їзду №1 житлового будинку АДРЕСА_1 для індивідуальних потреб не надавали та заперечують проти виділення зі спільного майна багатоквартирного будинку - підвалу для будівництва в ньому додаткових приміщень, що підтверджується копією наданого позивачем списку (т.1 а.с.167).

Упродовж 2022-2023 років позивач як співвласник квартири та багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 зверталася з відповідними заявами до Глевахівської селищної ради, Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради, Президента України, Міністерства юстиції України, Державної інспекції архітектури та містобудування України, Головного управління ДСНС України у Київській області, Національної поліції України та інших органів, у тому числі й відповідачів щодо здійснення відповідачами у підвалі багатоквартирного будинку, під квартирою позивача, незаконного будівництва та усунення перешкод, що підтверджується копіями заяв позивача та відповідями на них (т.1 а.с. 33-36, 44-47, 57-65).

Зокрема, з копії листа Глевахівської селищної ради від 19.07.2022 року №2660/02-22, на звернення позивача щодо незаконності дій гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , усунення порушення ними законодавства, забезпечення доступу до спільної сумісної власності до допоміжних приміщень, зобов?язання здійснити демонтаж приміщень, побудованих ними самостійно, Глевахівська селищна рада повідомила, що зазначені питання вирішуються в судовому порядку. При цьому зазначила, що дозволи на виділення в натурі часток спільного майна не надавались та такі дії громадян не погоджувались (т.1 а.с.37-39).

Згідно з копією листа Державної інспекції архітектури та містобудування (ДІАМ) від 14.08.2023 №7817/02/13-23 на звернення позивача, повідомлено, що відомостей, які містяться в складовій Реєстру будівельної діяльності, за параметрами пошуку «за адресою АДРЕСА_1 » та «назва об`єкта будівництва капітальне приміщення (розміром 6х3 метри)», інформації та документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, не виявлено (т.1 а.с.50-52).

Позивач, як співвласник квартири та співвласник багатоквартирного будинку, в якому розташована її квартира, звернулась до суду з позовом за захистом своїх прав на користування спільним майном багатоквартирного будинку, а саме підвальним приміщенням, відновленням її прав, порушених відповідачами, які побудували у підвальному приміщенні будинку, під квартирою позивача, приміщення для індивідуальних потреб, та відшкодування відповідачами моральної шкоди, завданої протиправними, неправомірними діями відповідачів, яку позивач оцінила в 10 000, 00 грн.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст. 382 ЦК України визначено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку.

Згідно зі ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004, у справі за конституційним зверненням про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1,10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), допоміжні приміщення (підвали, сараї, комірки, горища, колясочні та інше) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на вчинення дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 № 417-VIII (далі - Закон № 417-VIII), а зокрема, п. 6 ч. 1 ст. 1 визначено, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

За змістом ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку приміщення (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення) призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року №4-рп/2004 у багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями.

Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку (частини 1, 2 статті 5 «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Співвласники зобов`язані, зокрема, використовувати спільне майно багатоквартирного будинку за призначенням (пункт 3 частини першої статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Будь-які перепланування, переобладнання, тощо допоміжних приміщень (колясочні, комора, горища, підвали, тощо) у багатоквартирному житловому будинку можна проводити з дотриманням принципу спільності здійснення права спільної сумісної власності, тобто за згодою всіх співвласників у такому будинку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 461/9578/15-ц, постанови Верховного Суду від 19 вересня 2018 року в справі № 642/4911/2016-ц, від 11 лютого 2019 в справі №757/48652/15-ц, від 05 жовтня 2022 року в справі № 461/3593/19, від 06 березня 2024 року в справі №757/5846/21-ц, та інших)

Як встановлено судом, і вбачається з матеріалів справи підвальне приміщення 1-го під?їзду будинку АДРЕСА_1 належить власникам (співвласникам) квартир будинку на праві спільної сумісної власності, в числі яких є позивач.

Відповідачами в зазначеному підвальному приміщенні будинку побудовані приміщення для індивідуальних потреб, що ними визнається у відзиві та не заперечується.

Вказані приміщення візуально розділені на два окремих та встановлено двоє дверей, розмір загальної забудови становить 6,30 х 2,20 (Акт КЖЕП Глевахівської селищної ради від 02 серпня 2023 року, т.1 а.с.71).

У той час як проектно-технічною документацією забудова підвального приміщення для індивідуального користування мешканцями не передбачена, про що також зазначено КЖЕП Глевахівської селищної ради у вищевказаному Акті.

Крім того, будівництво спірних приміщень у підвалі 1-го під?їзду багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 здійснено відповідачами за відсутності згоди всіх співвласників даного будинку, в тому числі й позивача, під квартирою якої розташовані спірні приміщення.

Встановивши, що забудова підвального приміщенні 1-го під?їзду багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 проектно-технічною документацією не передбачена та, що відповідачі в зазначеному підвальному приміщенні побудували приміщення для індивідуальних потреб за відсутності: проектної документації; дозволу на виконання таких будівельних робіт; згоди всіх співвласників багатоквартирного будинку, в тому числі й позивача, під квартирою якої розташовані спірні приміщення суд вважає, що відповідачі порушили вимоги законодавства та фактично унеможливили користування позивачем, іншими співвласниками будинку, частиною підвального приміщення, яке належить на праві спільної сумісної власності, внаслідок чого порушили право позивача на користування зазначеним майном.

Такі дії відповідачів щодо здійснення будівництва індивідуальних приміщень у підвальному приміщенні багатоквартирного будинку є незаконними та протиправними.

За таких обставин та виходячи з вищенаведених норм матеріального права, суд дійшов висновку, що неправомірними діями відповідачів порушено право позивача на користування майном, яке належить на праві спільної сумісної власності, і воно підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідачів усунути перешкоди у здійсненні права користування спільним майном багатоквартирного будинку, а саме підвалом шляхом знесення за їх рахунок побудованих приміщень.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За змістом п.2 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами, але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Крім цього, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня впни особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає доведеним, що між неправомірними діями відповідачів та заподіянням позивачу шкоди, яка полягає в існуванні тривалих перешкод у користування своїм майном, є причинно-наслідковий зв`язок.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суд приймає до уваги наступне: неправомірні дії є тривалими з 2020 року і по даний час; позивач намагалася вирішити питання з відповідачами у позасудовому порядку зверталась до них у письмовій та усній формі, однак відповідачі відмовилися вирішувати дане питання та не здійснили жодних дій на усунення перешкод в користуванні спільним майном; упродовж 2022-2023 років позивач зверталася до різних органів влади щодо вирішення питання щодо незаконного будівництва відповідачами у підвальному приміщенні будинку та в зв?язку з його не вирішенням була вимушена звернутися до суду; позивач постійно перебувала в стресовій ситуації, які створювали відповідачі перешкоджаючи їй вільно користуватися спільним майном, що негативно впливало на її слабкий стан здоров?я. Внаслідок перенесеним онкозахворювання позивачу встановлена група інвалідності, вона є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1); у зв?язку з неправомірними діями відповідачів вона була вимушена витрачати значну кількість часу та душевних сил на захист своїх прав і прав малолітньої дитини та інших членів сім?ї; протиправні вчинками відповідачів призводили до погіршення психологічного стану позивача та перебування у стресі.

Виходячи з вищенаведеного, зважаючи на глибину моральних і душевних страждань позивача, суд вважає, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди є обгрунтованою, при цьому з урахуванням принципу розумності і справедливості суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди складає 4 000 грн.

За таких обставин, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково, зокрема, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заподіяна моральна шкода по 2 000,00 грн, з кожного.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову.

При поданні даного позову до суду сплаті підлягає судовий збір за позовну вимогу про усунення перешкод у користуванні майном (немайнову вимогу) - 1 211, 20 грн та за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 3028,00 грн).

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з наведеного, стягненню з відповідачів на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн, з кожного, зокрема: за позовну вимогу про усунення перешкод у користуванні майном по 605, 60 грн, з кожного (1 211, 20 грн : 2 = 605, 60 грн) та за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди по 605,60 грн, з кожного (3028,00 грн, з яких задоволено 40% (40% із 3028,00 грн = 1211,20 : 2 = 605,60 грн).

Що стосується витрат, понесених позивачем на правничу допомогу суд виходить з такого.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов?язаних з розглядом справи.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч.2 ст. 137 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16).

Судом встановлено, що позивач понесла витрати на правову допомогу, пов?язані з розглядом даної справи.

На підтвердження вказаних обставин позивач надала суду копію договору №42 надання правової допомоги від 28 червня 2023 р., укладеного між адвокатом Стукаловою І.В. та ОСОБА_1 ; розрахунок гонорару адвоката до договору про надання правової допомоги від 28 червня 2023 р. № 42, що складає 12 000, 00 грн; розрахунок судових витрат понесених на професійну правову допомогу, що становить 12 000 грн.; копії квитанцій АТ КБ ПриватБанк від 28 червня 2023 року на суму 5 000,00 грн, від 30 червня 2023 року на суму 5000, 00 грн та від 07 липня 2023 року на суму 2000,00 грн, згідно з якими позивач сплатила адвокату за умовами договору про надання правової допомоги 12 000 грн; детальний опис наданих послуг професійної правничої допомоги за договором від 13 грудня 2024 року №83 в даній справі на суму 2000,00 грн; копію квитанції АТ КБ ПриватБанк від 13 січня 2025 року на суму 2 000,00 грн; Акт приймання-передачі послуг до договору про надання правничої допомоги від 13 грудня 2024 року №83, згідно з яким загальна сума вартості послуг з правничої допомоги склала 14 000, 00 грн (т.1а.с.85-87, 89, т.2 а.с.32-34).

За таких обставин, виходячи з вищенаведених норм процесуального права, суд дійшов висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 800,00 грн, по 4 900,00 грн з кожного, пропорційно розміру задоволених позовних вимог позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 16, 23, 369, 382, 391, 1167 ЦК України, статтями 2, 4, 12-13, 76-81, 137, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи: Глевахівська селищна рада Фастівського району Київської області, Комунальне житлово-есплуатаційне підприємство Глевахівської селищної ради про усунення перешкод у здійсненні права користування спільним майном багатоквартирного будинку та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 спільним майном багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , а саме підвалом першого під`їзду зазначеного багатоквартирного будинку, шляхом знесення (демонтажу) за їх рахунок самовільно побудованих приміщень розміром 6,30 м х 2,70 м, візуально розділених на два окремих, зі встановленими окремими дверима.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4 900, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4 900, 00 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_24 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_25

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_26

Текст рішення складено 11.02.2025 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко