У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

"10" березня 2025 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Баран О.І., перевіривши матеріали заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (, електронна адреса: , місцезнаходження: 79040, м. Львів, вул.Д.Апостола, 1) про видачу судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за послуги централізованого опалення (постачання теплової енергії) та послуги з гарячого водопостачання,

в с т а н о в и в:

31 січня 2025 року (вх.№2947/25) представник Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», Сартова Олена Юріївна, звернулась до Франківського районного суду м. Львова із заявою про видачу судового наказу, у якій просила суд видати судовий наказ про стягнення з боржників заборгованості:

- за послуги з постачання теплової енергії за період 01.10.2023-30.11.2024 в розмірі 7 435,02 грн., інфляційних нарахувань в розмірі 313,15 грн., та 3% річних в розмірі 69,06 грн.;

- за послуги з гарячого водопостачання за період 01.10.2023-30.11.2024 в розмірі 4 786,32 грн., інфляційних нарахувань в розмірі 196,76 грн., та 3% річних в розмірі 38,20 грн. та суму сплаченого судового збору.

На виконання вимог ч. 5 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України судом скеровано запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичних осіб - боржників у справі.

Згідно з отриманої відповіді з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області від 27.02.2025 року встановлено, що двоє із боржників, а саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 зареєстрованими не значаться. Разом з тим, у прохальній частині заяви про видачу судового наказу заявник просить стягнути солідарно з боржників заборгованість.

У період 24.02.2025 - 28.02.2025 суддя Франківського районного суду м. Львова Баран О.І. перебувала у щорічній основній відпустці, після якої, до 07.03.2025, проходила підготовку суддів місцевих загальних суддів України у регіональному відділенні Національної школи суддів України

Інформацію Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області передано судді 10.03.2025 у перший робочий день судді після закінчення підготовки.

Перевіривши письмову заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суддя дійшов висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (ч. 2 ст. 19 ЦПК України).

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Приписами статі 163 ЦПК України встановлено форму і зміст заяви про видачу судового наказу.

У заяві повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Однак, у вказаній заяві про видачу судового наказу відсутні відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у боржників.

З аналізу Єдиного державного реєстру судових рішень та КП «Д-3» вбачається, що у провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа №465/1821/24 позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.

При цьому, відповідно до даних заяви про видачу судового наказу та позовної заяви, зазначається про наявність низки ухвал Франківського районного суду м. Львова, якими скасовано раніше видані судові накази, зокрема, у справах № 465/7756/19, № 465/1376/21, № 465/5124/23, № 465/2153/23.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 ЦПК України.

У п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 року зазначається, що наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до п. 9 цієї ж Постанови, наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності.

Стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг є однією з вимог, за результатами розгляду якої судом може бути видано судовий наказ, якщо з поданої заяви та додатків до неї підтверджується наявність у заявника відповідної матеріально-правової вимоги та її безспірність.

Як визначено у пункті 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Отже, враховуючи законодавчі положення, наведені обставини не свідчать про наявність у заявника безспірної заборгованості, відтак суддя дійшов висновку про наявність між сторонами спору щодо заборгованості, а також про невідповідність заяви вимогам ст. 163 ЦПК України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Підсумовуючи вищевикладене, ураховуючи наведені положення законодавства, суддя дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п.п. 1, 8 ст. 165 ЦПК України.

Тому із вказаними вимогами заявник може звернутися до суду зі позовною заявою в рамках позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 19, 161, 165, 166, 167, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про видачу судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за послуги централізованого опалення (постачання теплової енергії) та послуги з гарячого водопостачання.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Роз`яснити учасникам справи, що у разі невручення ухвали суду у день її складення, вони мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення учаснику. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (ч. 2 ст. 261 ЦПК України).

Суддя: Баран О.І.