КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/3406/2025
справа №759/1079/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Верланова С.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерне товариство «Київводоканал», підписаною адвокатом Плясуном Олександром Івановичем, на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 липня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Єросової І.Ю.,

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

встановив:

У січні 2024 року ПрАТ "АК "Київводоканал" звернулось до суду із позовом про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.

Вимоги позову мотивує тим, що ОСОБА_1 є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

05 серпня 2014 року в газеті "Хрещатик" №110 (4510) опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал", що перейменоване на ПрАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал", як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення.

Відповідач отримував послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) на підставі договору, оскільки після розміщення повідомлення та договору у вказаній газеті на адресу ПрАТ "АК "Київводоканал" жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідача не надходило.

31 травня 2021 року на офіційному веб-сайті опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ "АК "Київодоканал" про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (у подальшому із змінами від 30 вересня 2021 року та від 31 грудня 2021 року), у зв`язку з чим з 01 липня 2021 року вказаний договір уважається укладеним.

Відповідач в порушення умов договорів та вимог, що передбачені нормативними актами, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01 грудня 2016 року по 31 жовтня 2023 року житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не виконав належним чином, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 66 626,28 гривень.

Розмір заборгованості відповідача в загальному розмірі становить: з оплати за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення - 66 626,28 гривень; заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування 117,57 гривень, а всього 66 743,85 гривень.

З посиланням на частину 2 статті 625 ЦК України вказує, що у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання з відповідача підлягає стягненню 3% річних у розмірі 8 131,11 гривень та інфляційні втрати у розмірі 37 158,52 гривень.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ПрАТ "Київводоканал":

- заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 66 743,85 гривень;

- 3% річних у розмірі 8 131,11 гривень;

- інфляційні втрати у розмірі 37 158,52 гривень;

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ПрАТ "Київводоканал" судові витрати, понесені у зв`язку із сплатою судового збору у розмірі 3 028,00 гривень та витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 35,00 гривень.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 22 липня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПрАТ "АК "Київводоканал" заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення надані за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 41 574,93 грн, 3% річних у розмірі 3351,93 грн, інфляційні втрати у розмірі 15 276,62 грн станом на жовтень 2023 року.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПрАТ "АК "Київводоканал" витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 629,07 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням в частині відмови у стягненні із відповідача заборгованості за період із лютого 2017 року по липень 2018 року та витрат за отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ПрАТ АК "Київводоканал" подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Окрім цього, пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень строки, визначенні статтями 257-259,362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк дії воєнного стану.

Зазначає, що згідно пункту 1.1 договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Так, за надані у лютому 2017 року послуги відповідач повинен був здійснити оплату до 20 березня 2017 року (21 березня 2017 року позивач дізнався про невиконання відповідачем обов`язку з оплати за лютий 2017 року), тобто перебіг позовної давності щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги, надані починаючи з лютого 2017 року, продовжено до 30 червня 2023 року на строк дії карантину, спричиненого COVID-19, а потім продовжено у зв`язку із введенням воєнного стану на території України.

Відтак, застосування строків позовної давності при поданні такої заяви відповідачем можливе лише в частині заборгованості, що виникла до лютого 2017 року.

Окрім цього, ПрАТ "АК "Київводоканал" не погоджується з оскаржуваним рішенням щодо відмови у стягненні судових витрат у розмірі 35,00 гривень, які позивач поніс для отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 липня 2024 року в частині відмови у стягненні заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 11 889,85 гривень, 3% річних у розмірі 2 104,64 гривень, інфляційних втрат у розмірі 9 109,71 гривень, витрат за отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 35,00 гривень скасувати, ухвалити в цій частині судове рішення, яким ці вимоги задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача - Плясун О.І. доводи апеляційної підтримав, просив суд її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки не повідомив.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача, який не з`явився в судове засідання, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції за заявою відповідача застосував позовну давність.

Суд зазначив, що у серпні 2021 року відповідачем внесено плату за житлово-комунальні послуги у розмірі 1 179,63 грн, що підтверджено розрахунком заборгованості за період із грудня 2016 року по жовтень 2023 року, та свідчить про визнання боргу зі сплати за житлово-комунальні послуги та переривання позовної давності.

Суд зробив висновок, що позивачем пропущений трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за період з грудня 2016 року по липень 2018 року, що складає суму 25 051,35 грн заборгованості за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення, відтак відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

З матеріалів справи убачається, що 05 серпня 2014 року в газеті "Хрещатик" №110(4510) опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" в подальшому перейменованим у Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал", як виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору, у разі відмови, така відмова має бути оформлена письмова та направлена до ПрАТ "АК "Київводоканал" для оформлення припинення надання цих послуг (а.с. 11).

Відповідно до пункту 1.1 договору ПрАТ "АК "Київводоканал" зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до пункту 3.1 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

31 травня 2021 року на веб-сайті позивача опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (а.с. 12).

З даних інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи убачається, що задекларованим місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 (а.с. 35).

Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення убачається, що за о/р НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , за період з грудня 2016 року по жовтень 2023 року обліковується заборгованість у розмірі 66 626,28 гривень.

Окрім цього, на підставі частини 2 статті 625 ЦК України за період з грудня 2016 року по січень 2022 року позивачем нараховано інфляційні втрати у розмірі 37 158,52 гривень та 3% річних у розмірі 8 131,11 гривень.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до статті 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII, пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Частина 7 статті 26 цього Закону визначає, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

За приписами статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Суд першої інстанції правильно установив характер спірних правовідносин та обставину того, що відповідач у розумінні положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги» є споживачем послуг.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Із позовної заяви та доданого розрахунку заборгованості убачається, що звертаючись до суду, позивач просив суд стягнути заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 1 грудня 2016 року по 31 жовтня 2023 року.

25 червня 2024 року ОСОБА_1 до Святошинського районного суду міста Києва подано заяву про розгляд справи за його відсутності. У поданій заяві, окрім іншого, просив застосувати позовну давність відповідно до статті 257 ЦК України (а.с. 65).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно частинам 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року (з урахуванням постанов Кабінету міністрів України №392 від 20 травня 2020 року, №500 від 17 червня 2020 року, №641 від 22 липня 2020 року, №760 від 26 серпня 2020 року, №956 від 13 жовтня 2020 року, №1236 від 09 грудня 2020 року, №104 від 17 лютого 2021 року, №405 від 21 квітня 2021 року, №611 від 16 червня 2021 року, №855 від 11 серпня 2021 року, №981 від 22 вересня 2021 року, №1336 від 15 грудня 2021 року, №229 від 23 лютого 2022 року, №630 від 27 травня 2022 року, №928 від 19 серпня 2022 року, №1423 від 23 грудня 2022 року, №383 від 25 квітня 2023 року).

Окрім цього, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 внаслідок військової агресії російської федерації проти України введено воєнний стан в Україні строком на 30 діб з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та діє по сьогодні.

15 березня 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", яким доповнено розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 19 такого змісту: "19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".

Законом України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України викладено в такій редакції: "19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану".

Ретельний аналіз зазначених нормативно-правових актів дозволяє зробити висновок, що оскільки з 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у тому числі статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за період до березня 2017 року є поза строком позовної давності.

У справі, що переглядається колегією суддів, переривання позовної давності внаслідок сплати за житлово-комунальні послуги у серпні 2021 року у розмірі 1179,63 гривень не мають правового значення з урахуванням наведених норм.

За установлених обставин, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги в частині неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Відповідно до доводів апеляційної скарги та розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, за період із лютого 2017 року по липень 2018 року заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення становить 11 889,85 гривень.

За приписом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до даних розрахунку заборгованості за період з лютого 2017 року по липень 2018 року розмір інфляційних втрат становить 9 109,71 гривень, 3% річних - 2 104,64 гривень.

За установлених обставин, рішення Святошинського районного суду міста Києва в частині відмови у стягненні заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період із лютого 2017 року по липень 2018 року у розмірі 11 889,85 гривень, 3% річних у розмірі 2 104,64 гривень, інфляційних втрат у розмірі 9 109,71 гривень підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення цих вище правових вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1, пункту 3 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Установлено, що за подачу позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 гривень (а.с. 9).

Згідно даних квитанції №Y6D7-55ME-M3UE за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав сплачено 35,00 гривень (а.с. 10).

Таким чином, загальний розмір судових витрат, понесених позивачем у зв`язку із зверненням до суду склав 3 063,00 гривень.

Установлено, що після перегляду справи у суді апеляційної інстанції позовні вимоги задоволено на 74,36%.

Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути на відшкодування судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог 2 277,65 гривень, що складається із відшкодування витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді першої інстанції 2 251,63 гривень, та відшкодуванням судових витрат, пов`язаних із витребуванням доказів, 26,02 гривень

Відповідно до підпункту в пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до даних платіжної інструкції №4274 від 14 серпня 2024 року за подачу апеляційної скарги ПрАТ "Київводоканал" сплачено судовий збір у розмірі 4 542,00 гривень (а.с. 112).

Ураховуючи те, що вимоги апеляційної скарги задоволено в повному обсязі, із відповідача на користь ПрАТ "Київводоканал" у відповідності до статті 141 ЦПК України на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції слід стягнути 4 542,00 гривень.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерне товариство «Київводоканал», підписану адвокатом Плясуном Олександром Івановичем, задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 липня 2024 року в частині відмови у стягненні заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період із лютого 2017 року по липень 2018 року у розмірі 11 889,85 гривень, 3% річних у розмірі 2 104,64 гривень, інфляційних втрат у розмірі 9 109,71 гривень та стягненні витрат по оплаті судового збору у розмірі 1629,07 гривень скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення такого змісту.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період із лютого 2017 року по липень 2018 року 11 889,85 гривень, 3% річних у розмірі 2 104,64 гривень, інфляційних втрат у розмірі 9 109,71 гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді першої інстанції 2 251,63 гривень, на відшкодування судових витрат, пов`язаних із витребуванням доказів 26,02 гривень, а всього 2 277,65 гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції, 4 542,00 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 13 березня 2025 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді С.М. Верланов

В.В. Соколова