Справа № 301/2505/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 березня 2025 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослоя Г.Г.,

суддів Кожух О.А., Мацунича М.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах, якої діє представниця - адвокатка Лишенко Наталія Сергіївна, на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 27 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення додаткових витрат на дитину,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину. Позовну заяву мотивувала тим, що 18 жовтня 2016 року між сторонами був укладений шлюб, від якого мають дочку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після народження доньки сімейні відносини не склались та 20 лютого 2019 року рішенням Іршавського районного суду шлюб між сторонами розірвано з ініціативи відповідача. Через небажання відповідача забезпечувати дитину матеріально, позивачка змушена була звернутись до суду про стягнення аліментів на малолітню дочку та на себе до досягнення дитиною трьох років. Згідно рішення суду призначено аліменти у розмірі 1200 гривень на утримання дочки ОСОБА_3 . З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Батько дитини ОСОБА_2 , майже не цікавиться життям доньки, ані її здоров`ям. Де працює та де на даний час проживає відповідач позивачці не відомо. Вказує на те, що дитина часто хворіє та потребує постійного дороговартісного лікування. У період з травня 2020 року по липень 2023 року позивачка витратила на лікування доньки 42540 грн 20 коп, в цю суму входить купівля вітамінів, консультації у лікарів, обстеження у лікарів, купівля окулярів, реставрація молочних зубів та ін., тому вона змушена звернутися до суду про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, а саме половину понесених витрат на лікування дитини, що становить 21270 грн 10 коп.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнає і просить у них відмовити, посилаючись на те, що в даному позові не зазначено жодної підстави, передбачених ст.. 185 СК України, що відноситься до особливої обставини, що потребує додаткових витрат на дитину. З огляду на суму сплачених ним аліментів у розмірі 77383,00 та 4000,00 грн, вважає, що ці всі витрати належать до основних, які батьки несуть за рахунок аліментів.

Позивачкою ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, в якому вказує на те, що відповідач сплачує мінімальні аліменти на дитину у сумі 1200 грн., які не покривають майже жодних витрат на дитину. Крім аліментів відповідач додатково надав одноразово матеріальну допомогу в сумі 4000 грн, іншої допомоги не надавав.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 27 червня 2024 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, а саме стягнення з ОСОБА_2 додаткові витрати на лікування дитини, що становить 21270 грн.10коп.

Вважає, що рішення суду першої інстанції суд першої інстанції не вмотивоване та необґрунтоване, таке є формальним та не містить висновків по суті позовних вимог. Повторно зазначає, що нею понесені додаткові витрати на лікування дитини, зокрема, на купівлю ліків, замовлення та виготовлення окулярів, тощо. Окрім аліментів у розмірі 1200 грн, батько дитини, додатково не допомагає утримувати дитину.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи наведене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Іршавського районного суду від 24 червня 2024 року вищевказаним вимогам закону частково не відповідає.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції визнав позовні вимоги ОСОБА_1 недоведеними, а витрати, наведені позивачкою у позові, а саме витрати на ліки, консультацію лікарів, обстеження лікарів, окуляри реставрацію молочних зубів дитини, аналізи та ін, такими, що не можуть бути віднесені до додаткових витрат у розумінні ст.. 185 СК України.

Апеляційний суд не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні, виходячи з такого.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 20.02.2019 (а.с. 6, 7 том 1).

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8 том 1).

Зі змісту акту обстеження від 08.05.2023 № 02.4-02/58, складеного комісією Брідського старостинського округу №2 Іршавської міської ради, довідки Брідської сільської ради Іршавського району від 21.01.2019, характеристики ОСОБА_1 та довідки Іршавської міської ради №02.4-01/183 від 08.05.2023 вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 разом з дочкою ОСОБА_4 , 2018 року народження (а.с.12, 16, 21 том 1).

Відповідно до виконавчого листа від 30.05.2018 та постанови про відкриття виконавчого провадження № 57063405 від 27.08.2018 із ОСОБА_2 стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04 травня 2018 року (а.с.22,.23 том 1).

Дані обставини сторонами не оспорюються.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 надала копію медичної карти дитини, обстежень та медичних висновків, копії рахунків-замовлень за оплату лабораторних досліджень та оригінали чеків на придбання ліків та інших товарів.

Аналізуючи надані позивачем докази, апеляційний суд вважає частково доведеним понесені додаткові витрати, пов`язані з лікуванням дитини в загальній сумі 39423,98 грн., виходячи з наступного.

Так, відповідно до виписок №4338 від 03.06.2021(з 21.05.2021 по 28.05.2021), № 7518 від 27.09.2022 (з 23.09.2022 по 27.09.2022), №6464 від 02.09.2022 (з 20.08.2022 по 02.09.2022), №9213 від 22.11.2022 (з 16.11.2022 по 22.11.2022), №4499 від 09.05.2023 (з 06.05.2023 по 09.05.2023), № 5696 від 13.06.2023 (з 08.06.2023 по 13.06.2023), №8495 від 20.11.2022 (з 09.11.2020 по 10.11.2020), №4761 від 18.05.2023 (з 15.05.2023по 18.05.2023), № 9587 від 02.12.2021 (з 24.11.2021 по 02.12.2021), № 10730 від 13.01.2023 (з 26.12.2022 по 13.01.2023) із медичної карти стаціонарного хворого педіатричного відділення встановлено, що ОСОБА_3 перебувала періодично на стаціонарному лікуванні у період з червня 2021 року по червень 2023 року із різної складності захворювання (а.с.65-74 том 1). У цей період їй призначалися різного виду обстеження та лікування.

В матеріалах справи також наявна копія медичної картки неповнолітньої ОСОБА_3 із записами сімейного лікаря та лікарів вузької дитячої спеціалізації із встановленням діагнозів та призначенням відповідного лікування із значенням медичних препаратів (а.с.75-124 том 1).

Відповідно до зроблених лікарських призначень та рекомендацій за період стаціонарного та амбулаторного лікування (а.с.65-124 том 1) позивачкою понесено та документально підтверджені належними доказами витрати на лабораторні дослідження на загальну суму 5198,90 грн (а.с. 26, 28, 30-34, 37-41); на придбання ліків у розмірі 30476,08 гривень (а.с.42-64 том 1), послуги стоматолога у розмірі 1100 гривень (а.с.58 том 1), послуги офтальмолога 850 грн та на замовлення окулярів 1799 грн (а.с.57,61, 162,163).

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що вимоги позивачки ОСОБА_1 про стягнення частини додаткових витрат, а саме: витрати пов`язані з лікуванням доньки (витрати на ліки, лабораторні дослідження), послуги стоматолога, офтальмолога та виготовлення окулярів належить задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_2 половину здійснених позивачкою витрат на придбання ліків, окулярів, часткову оплату стоматологічних та лабораторних послуг у розмірі 19711,99 грн ((5198,90+30476,08+1100,00+850,00+1799,00)/2).

Суд першої інстанції не звернув увагу на вищезазначене і рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у відповідності до п.п.1, 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України із ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги позивача слід задовольнити частково із вищезазначених підстав.

Щодо стягнення витрат на стоматологічні послуги у розмірі 550 грн. (а.с.60 том 1) та лабораторних досліджень на суму 2350 грн (а.с.35, 36 том1), то такі належними доказами не підтверджені, оскільки такі не містять усіх обов`язкових реквізитів розрахункового документу, визначених пунктом 2 розділу ІІ Положення про форму та зміст розрахункових документів № 13.

Тому у стягненні цих витрат належить відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції в силу п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 з вищенаведених підстав.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст. 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 27 червня 2024 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ), понесені додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 19711 (дев`ятнадцять тисяч сімсот одинадцять) гривень 99 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 березня 2025 року.

Головуючий

Судді