КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 761/9929/24
провадження № 22-ц/824/3085/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий період, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шестакової Юлії Володимирівни на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 серпня 2024 року в складі судді Мальцева Д. О.,

встановив:

18.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий період.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 1999 року.

В шлюбі народилась дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 02 вересня 2023 року донька ОСОБА_3 проживає разом з батьком на перебуває на його утриманні.

Відповідачка самоусунулась від виконання батьківського обов`язку щодо утримання неповнолітньої дитини. На численні намагання позивача врегулювати з відповідачкою питання спільного утримання дитини, остання відповідала відмовою і покладала цей обов`язок виключно на позивача. Вказане підтверджується електронними доказами листування та позивача та доньки з відповідачкою.

З метою добровільного врегулювання питання спільного утримання дитини позивач 16 березня 2024 року звернувся з листом до відповідачки з пропозицією перерахувати на його рахунок аліменти на утримання дитини, починаючи з 02 вересня 2023 року.

Про ухилення відповідачки від сплати аліментів свідчить також її тимчасовий виїзд до Німеччини.

18 березня 2024 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за минулий період у розмірі одної чверті заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 вересня 2023 року і до 16 квітня 2024 року.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 серпня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено вчинення ним дій, спрямованих на одержання аліментів від відповідача.

06.10.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Шестакова Ю. В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 серпня 2024 року і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що відповідачем не надано суду жодних доказів, що в спірний період вона утримувала спільну неповнолітню дитину. У зв`язку з неможливістю добровільно врегулювати питання утримання дитини, позивачем 18 березня 2024 року подано до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів, що і є доказом ухилення відповідачки від сплати аліментів.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу відповідачка не скористалась.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Шестакаова Ю. В. звернулась до суду з заявою про розгляд справи за відсутності позивача.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 1999 року.

В шлюбі народились діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2024 року шлюб між сторонами розірвано.

19 квітня 2024 року Шевченківським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини щомісячно, починаючи з 17 квітня 2024 року і до повноліття дитини.

За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною другою статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача аліментів, починаючи з 02 вересня 2023 року, суд першої інстанції правильно виходив із того, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували вжиття ним заходів щодо одержання аліментів з відповідачки, які він не міг одержати у зв`язку з ухиленням останньої від їх сплати або невиконання домовленості сторін щодо участі в утриманні дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції надав неправильну оцінку обставинам справи та поданим сторонами доказам є необґрунтованими, оскільки суд ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову, дослідивши та оцінивши докази у справі щодо їх належності, допустимості та достатності.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем та його представником норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції повно встановив обставини справи, оцінив надані докази, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушення норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шестакової Юлії Володимирівни залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.03.2025.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук