КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-212/10
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1096/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Євграфової Є.П.,

при секретарі Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення, заінтересована особа: Деснянський відділ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева»,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року, постановлену під головуванням судді Панченко О.М.,-

встановив:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названою скаргою.

ОСОБА_1 просив: визнати неправомірною бездіяльність Деснянського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо відмови у скасуванні арешту (розшук транспортного засобу «Chevrolet AveoTC58U» д.н.з. НОМЕР_1 ) у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_2; зобов`язати скасувати арешт (розшук транспортного засобу «Chevrolet Aveo TC58U» д.н.з. НОМЕР_1 ) у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_2.

Скарга обґрунтована тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 вересня 2010 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором.

Між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ ФК «Женева» укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого товариство набуло право вимоги до ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 перед ТОВ ФК «Женева» виконав свої зобов`язання за кредитним договором.

Заявник звернувся до Деснянського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про скасування вжитих виконавцем заходів (арешту рухомого майна).

Станом на день звернення до суду із названою скаргою вжиті державним виконавцем Деснянського відділу ДВС у м. Києві заходи не скасовані.

Заявник вважає, що підстави для збереження накладеного арешту на майно ОСОБА_1 відсутні, оскільки він свої зобов`язання перед ТОВ ФК «Женева» виконав у повному обсязі.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 рокуназвану скаргу залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Деснянський відділ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги.

На адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи без участі апелянта.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Залишаючи без задоволення вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що скаржником не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами факту сплати витрат виконавчого провадження, пов`язаних з його примусовим виконанням. У державного виконавця були відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника.

Колегія суддів погоджується з висновками суду.

Встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 вересня 2010 року у справі № 2-212/10 стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором у розмірі 89 294 грн 25 коп. та судові витрати.

На виконанні у Деснянського відділу Державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2-212 від 01 березня 2011 року про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 90 437 грн 19 коп.

25 березня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із відсутністю майна у боржника.

У березні 2018 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ ФК «Женева» укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого товариство набуло право вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року замінено вибулого стягувача ПАТ «Банк Форум» на його правонаступника ТОВ ФК «Женева».

18 грудня 2020 року ТОВ ФК «Женева» видано довідку про те, що до ОСОБА_1 фінансових та майнових претензій немає.

Відповідно до довідки ТОВ ФК «Женева» від 30 грудня 2020 року, товариство не заперечує, щоб предмет застави транспортного засобу «Chevrolet AveoTC58U» д.н.з. НОМЕР_1 , було знято з реєстру обтяжень та з реєстру ДАІ з подальшою перереєстрацією.

ОСОБА_1 звернувся до Деснянського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про скасування вжитих виконавцем заходів (арешту рухомого майна).

Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_1 зазначив, що вжиті державним виконавцем Деснянського відділу ДВС у м. Києві заходи не скасовані. Вказане порушує норми Закону України «Про виконавче провадження» та законні права та інтереси ОСОБА_1 щодо розпорядження його майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» (ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з п. п. 2, 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, зокрема, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Наслідки завершення виконавчого провадження передбачені ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно з ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, зокрема, є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на скаржника.

У постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11 зроблено висновок, що: «арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню. Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Водночас у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Збереження дії арешту на майно боржника після виконання рішення суду спрямоване на забезпечення виконання боржником обов`язку зі сплати виконавчого збору, передбаченого законом.»

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів сплати ОСОБА_1 виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Відтак, заходи примусового виконання рішення у вигляді арешту на транспортний засіб боржника відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» мають діяти до повного виконання боржником обов`язку зі сплати виконавчого збору.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності у діях державного виконавця порушень Закону України «Про виконавче провадження», відтак, відсутні підстави для скасування накладеного арешту на транспортний засіб «Chevrolet AveoTC58U» д.н.з. НОМЕР_1 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2.

Доводи апеляційної скарги про те, що у стягувача відсутні майнові претензії до ОСОБА_1 не спростовують правомірності накладеного арешту за умови відсутності доказів сплати виконавчих витрат.

Висновок суду першої інстанції, щодо відсутності правових підстав для зняття арешту з майна ОСОБА_1 є обґрунтованим.

Апелянтом не надано підтверджень, які б свідчили про необґрунтованість судового рішення, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 17 квітня 2024 року постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 10 березня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Є.П. Євграфова