Провадження №2/523/2170/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"28" січня 2025 р. м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Дяченко В.Г.,
за участі секретаря судового засідання Томілко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту,-
Позивач звернувся до суду з позовом про скасування арешту нерухомого майна, що йому належить на праві власності, а саме об`єкт обтяження: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Першою одеською державною нотаріальною конторою, на підставі Ухвали б/н Суворовського районного суду міста Одеси від 02.10.2000 року, реєстровий номер обтяження: 8165368.
В обґрунтування позову зазначає, що він є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується Договором № 859/К купівлі-продажу нерухомого майна від 06 листопада 2000 року (Одеська товарна біржа). Як власник зазначеного майна, має намір розпорядитись квартирою, але під час перевірки об`єкта нерухомого майна, йому стало відомо, що на квартиру яка належить йому на праві власності накладено арешт Першою одеською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер 8165368, підстава обтяження Ухвала б/н Суворовського районного суду м. Одеси від 02.10.2000 року. Арешт нерухомого майна був накладений 02.10.2000 року, до набуття ним права власності на квартиру на підставі Ухвали Суворовського районного суду міста Одеси від 02.10.2000 року про арешт майна. Просить суд скасувати зазначений арешт нерухомого майна.
В судове засідання позивач не з`явився.
В судовому засіданні представник позивача Бойко С.В. позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідачі у судове засідання не з`явились, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином.
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, зі згоди позивача, судом застосовано відповідно до ст.280ЦПК України заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити заяву, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Судом встановлені наступні факти та правовідносини.
Відповідно до Договору № 859/К купівлі-продажу нерухомого майна від 06 листопада 2000 року зареєстрованого на «Одеській товарній біржі», ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_2 . Право власності на зазначене майно зареєстрованого ОМБТІ за № 236 стр. 33- кн. 110 пр. від 29.11. 2000 р.
Колишніми власниками зазначеного майна є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 387415125 від 18.07.2024 року вбачається, що на квартиру АДРЕСА_2 , накладено арешт Першою одеською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер 8165368, підстава обтяження Ухвала б/н Суворовського районного суду м. Одеси від 02.10.2000 року.
Згідно відповіді Одеського державного нотаріального архіву Міністерства юстиції України Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 1761/01-20 від 22.07.2024 р. повідомлено, що в матеріалах архівного фонду Першої одеської державної нотаріальної контори міститься ухвала Суворовського районного суду міста Одеси від 02.10.2000 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 . На підставі вищезазначеної ухвали 03.10.2000 року за реєстровим № 1251-2000 Першою одеською державною нотаріальною конторою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 .
Відповідно до копії Ухвали Суворовського районного суду від 02.10.2000 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 під час розгляду справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням.
Відповідно до копії Рішення Суворовського районного суду м. Одеса від 24 жовтня 2000 року по справі № 2-3221(2000 р. ), вбачається, що між попереднім співвласником квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 та його дружиною ОСОБА_5 виник спір з приводу користування даною квартирою. Судом, з метою забезпечення позову був накладений арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 .
Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 24.10.2000 року, ОСОБА_4 було визнано втратившою право на користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 відмовлено в задоволені позову. Рішення суду набрало чинності 06 листопада 2000 року. Арешт який був накладений в межах цієї справи не був скасований. Відомості щодо зняття заборони в матеріалах справи відсутні.

Відповіддю Суворовського районного суду міста Одеси № 5/1292 від 06.08.2024 року повідомлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані про скасування арешту.

Судом встановлено, що арешт на квартиру позивача був накладений до набуття ним права власності, в межах розгляду спору попередніх власників нерухомого майна щодо права користування квартирою. Рішення по справі прийнято на користь ОСОБА_2 , попереднього власника квартири.

Наявність вказаного обтяження на нерухоме майно у вигляді арешту перешкоджає позивачу в здійснені його прав як власника квартири, що змушує звернутися до суду за захистом порушених прав та законних інтересів.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржникові (речове право на чуже майно).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) також зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Згідно з ч.2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації припинення обтяження є, в тому числі, й рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Суд зазначає, що права власника, в тому числі і право розпорядження своїм майном, яке грубо порушується арештом підлягає безумовному захисту в судовому порядку.

Так, в п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що застосовується положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має право виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном ( має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

В зв`язку з тим, що арешт на нерухоме майно, яке належить позивачу був накладений до набуття ним права власності та в межах розгляду справи стосовно іншого спору попередніх власників, слід дійти висновку про безпідставність арешту на належне майно, тому порушене право розпоряджатися власністю шляхом постановлення рішення про скасування арешту підлягає захисту.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і доказані.

Керуючись ст.ст.5,6,10,263-265,280,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звільнення майна з під арешту- задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , об`єкт обтяження: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Першою одеською державною нотаріальною конторою, на підставі Ухвали б/н Суворовського районного суду міста Одеси від 02.10.2000 року, реєстровий номер обтяження: 8165368.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне рішення суду складено 31.01.2025 року.

Суддя: