Провадження № 2/761/3467/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Мальцева Д.О.,

за участю секретаря - Процко В.М,

представник позивача - ОСОБА_2,

представник відповідача - Грабчак Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Документ» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вказана цивільна справа.

06.12.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання обґрунтовано тим, що спір, який виник у цій справі стосується питання надання ДП «Документ» послуг з оформлення та видачі паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон. При цьому, з даним позовом Позивач звернувся до ДП «Документ», який є суб`єктом владних повноважень, що наділений владними управлінськими функціями, в тому числі на виконання делегованих повноважень щодо надання послуг з оформлення та видачі паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Таким чином, спір у цій справі стосується публічно-правових відносин між суб`єктом владних повноважень та позивачем, а тому представник просить закрити провадження у справі № 761/40273/24 на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Представник позивача заперечував проти задоволення клопотання вважаючи його безпідставним та необґрунтованим.

Представник відповідача підтримала клопотання про закриття провадження у справі.

Дослідивши подане клопотання, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ

Згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частиною першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

За правилами пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 13.06.2018 у справі № 819/362/16, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2018 у справі № 826/27224/15, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом із тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Таким чином, вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, як суб`єктний склад, так і характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

У даній справі позивач звернувся з позовом до Державного підприємства «Документ».

З розміщеного на офіційному веб-порталі «Паспортний сервіс ДП «Документ»» статуту Державного підприємства «Документ», затвердженого наказом Державної міграційної служби України від 05.08.2024 № 193 (далі Статут), вбачається, що ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ДОКУМЕНТ» (далі - Підприємство) засноване на державній власності і належить до сфери управління Державної міграційної служби України (далі - Орган управління) та є державним комерційним підприємством (пункт 1.1 Статуту).

Основною метою діяльності Підприємства є отримання прибутку та залучення коштів на створення сучасних умов обслуговування громадян України, іноземців та осіб без громадянства, та сприяння у вирішенні питань, пов`язаних із реалізацією їх прав у сферах міграції (пункт 2.1 Статуту).

Крім того, Статутом визначено завдання та предмет діяльності Державного підприємства «Документ», яким не передбачено здійснення жодних владних управлінських функцій.

Розділом 3 Статуту визначено юридичний статус Державного підприємства «Документ».

Так, пунктом 3.2 Статуту визначено, що Підприємство має цивільні права та обов`язки, здійснює свою діяльність на принципах госпрозрахунку, самофінансування та самоокупності, та функціонує як самостійний суб`єкт господарювання.

Зважаючи на наведене, слід дійти висновку, що Державне підприємство «Документ» не наділено жодними повноваженнями суб`єкта владних повноважень як власними так і делегованими.

Щодо змісту та характеру спірних правовідносин суд зазначає таке.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 травня 2024 року між позивачем та відповідачем було укладено публічний договір про надання послуг. Договір було укладено шляхом підписання позивачем заяви - приєднання №2030859 до публічного договору про надання послуг в двох екземплярах (українською та словацькою мовами). Позивач замовив пакет послуг Стандарт з питань оформлення закордонного біометричного паспорту . При цьому оплата позивачем була здійснена за термінове виготовлення закордонного біометричного паспорту, що підтверджується інформацією, розміщеною на сторінці відповідача в мережі Інтернет за адресою: https://bratislava.pasport.org.ua/services/passport. Однак лише 20 вересня 2024 року позивач отримав повідомлення про готовність його паспорту для видачі. Натомість спроба позивача отримати паспорт була невдалою, оскільки працівником Державного підприємства «Документ» йому було відмовлено у видачі в зв`язку з відсутністю даних в мобільному за стосунку Резерв +.

На офіційному веб-порталі «Паспортний сервіс ДП «Документ»» розміщено публічний договір про надання послуг, згідно якого ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ДОКУМЕНТ», далі «Виконавець», пропонує фізичним особам (надалі «Замовник») отримати послуги, передбачені цим Договором. Даний Договір є публічним, відповідно до ст. ст. 633, 641 Цивільного кодексу України, та його умови є однакові для всіх Замовників, беззастережне прийняття умов якого вважаються акцептуванням цієї оферти Замовником.

Договір містить визначення послуг, які є його предметом.

Так, сервісна послуга діяльність Виконавця, що здійснюється за індивідуальним замовленням Замовника, для задоволення його особистих потреб та включає в себе в тому числі, але не виключно, послуги організаційно-технічного характеру, експертно-фаховий аналіз документів, консультації, із застосуванням сучасних інформаційних технологій та забезпеченням комфортних умов обслуговування (надалі за текстом послуга) - з питань отримання громадянами України, іноземцями та особами без громадянства адміністративних послуг, пов`язаних з оформленням дозволу на імміграцію в Україну, дозволу для виїзду за кордон на постійне місце проживання, документів про запрошення в Україну, посвідки на тимчасове або постійне проживання, продовження терміну перебування в Україні; - з питань отримання громадянами України, іноземцями та особами без громадянства адміністративних послуг, пов`язаних з набуттям або припиненням громадянства України; - з питань оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон; - з питань оформлення паспорта громадянина України; - з питань представництва Замовника в центральних органах виконавчої влади з питань вчинення апостилю та/або подвійного апостилю; - з питань представництва Замовника у підрозділах МВС України, з метою проведення перевірки Замовника за обліками МВС і отримання інформаційної довідки встановленого зразка про відсутність або наявність судимості; - з питань обміну посвідчення водія; - з питань реєстрації/перереєстрації транспортних засобів. Послуга надається відповідно до діючих Тарифів Виконавця. Сервісна послуга надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, якщо інше не передбачено Тарифами, у день звернення (подання документів), для отримання послуги.

Таким чином, змістом спірних правовідносин є виконання Державним підприємством «Документ» взятих на себе згідно публічного договору зобов`язань з надання сервісних послуг, в даному випадку послуги організаційно-технічного характеру з питань оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Зважаючи на наведене суд дійшов висновку, що даний спір позбавлений будь яких ознак публічно-правового (як за суб`єктним складом так і за змістом спірних правовідносин), а відтак спірні правовідносини носять виключно приватно-правовий характер та регулюються цивільним законодавством, що виключає розгляд вказаних позовних вимог за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, клопотання про закриття провадження у даній цивільній справі є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 19, 633, 641 ЦПК України, ст. ст. 3, 17 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Документ» про захист прав споживачів.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: