Справа № 2-4-884/09
н/п 4-с/490/17/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Олком-Лізинг" - Манзенка Р.А., держаного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Фарини О.В., заінтересованої особи ОСОБА_1 , розглянувши справу №2-4-884/09 за скаргою на дії та рішення державного виконавця, яка подана Товариством з обмеженою відповідальністю "Олком-Лізинг", боржник - ОСОБА_2 , заінтересовані особи - ОСОБА_1 , Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

ВСТАНОВИВ:

21.02.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла скарга на на дії та рішення державного виконавця, яка подана Товариством з обмеженою відповідальністю "Олком-Лізинг", боржник - ОСОБА_2 , заінтересовані особи - ОСОБА_1 , Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

В скарзі заявник просить:

визнати протиправними дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Фариної Олени Володимирівни щодо повернення стягувачу виконавчого документа від 17.12.2024 року, виконавче провадження №58515850 з примусового виконання виконавчого листа №2-4-884/09 від 03.02.2010 року, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №131-kigl-2008 від 08.07.2008 року в сумі 839369,04 грн.;

скасувати постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Фариної Олени Володимирівни про повернення виконавчого документа документа від 17.12.2024 року, виконавче провадження №58515850;

зобов`язати головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Фарину Олену Володимирівну поновити виконавче провадження №58515850 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4-884/09 від 03.02.2010 року, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 131-kigl-2008 від 08.07.2008 року в сумі 839 369,04 грн.

В обгрунтування заявник зазначає, що 17.12.2024 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Фариною Оленою Володимирівною винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

При цьому, в мотивувальній частині оскаржуваної постанови ДВС не наведено мотивів, з яких державний виконавець дійшов висновку про укладення між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 саме споживчого кредиту.

ТОВ «Олком-Лізинг» вважає, що постанова державного виконавця Фариної Олени Володимирівни про повернення виконавчого документа стягувачу від 17.12.2024 року у виконавчому провадженні №58515850 є передчасною та суперечить п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відсутні підстави вважати Кредитний договір №131-kigl-2008 від 08.07.2008 року споживчим, а судове рішення у справі №2-4-884/09р залишається невиконаним, за такого вважає дії державного виконавця неправомірними, а тому вважає, що подана скарга на дії та рішення державного виконавця є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

24.02.2025 року матеріали справи передано судді Саламатіну О.В.

Ухвалою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 25.02.2025 року вказану скаргу прийнято до розгляду та призначене проведення судового засідання по справі.

11.03.2025 року до суду від Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив в якому зазначено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №58515850 з примусового виконання виконавчого листа №2-4-884/09 від 03.02.2010 Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість в сумі 841099,04 грн.

21.09.2023 року до відділу надійшла заява разом з ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва по справі №490/8989/20 від 24.12.2020 відповідно до якої: замінити сторону стягувача по справі №2-4-884/09 за позовом Відкритого акціонерного товариства "Банк " Фінанси та кредит" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, з Публічного акціонерного товариства "Банк " Фінанси та кредит" на його правонаступника ТОВ "Олком-Лізинг"( ). Таким чином 21.09.2023 року старшим державним виконавцем, ОСОБА_3 , винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, в якій стягувачем є ТОВ «Олком Лізинг».

17.12.2024 року керуючись п.9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу в якій зазначено, що згідно абз. 1 ч. 5-2 ст. 132-2 Закону України "Про іпотеку" у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.

Згідно скарги на дії та рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Фариної Олени Володимирівни від 21.02.2025 заявник стверджує, що виконавчий лист по справі 2-4-884/09 від 03.02.20210 року виданий Центральним районним судом м.Миколаєва виданий на підставі кредиту який не є споживчим.

Відповідно до ч. 4 ст 19 «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Враховуючи вищевикладене в матеріалах виконавчого провадження 58515850 інформація стосовного того, що кредит є не споживчим відсутня, а саме від сторін виконавчого провадження (стягувача-заявника ТОВ «Олком Лізинг» станом на 11.03.2025 до відділу не надходило, стягувач - заявник доказів, про те, що кредит є не споживчим до відділу не надав, таким чином постанова по повернення виконавчого документа на підставі п 9. ст 37 Закону України «Про виконавче провадження» є такою що не суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, просить відмовити у задоволенні скарги на дії та рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Фариної Олени Володимирівни.

В судовому засіданні представник скаржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Олком-Лізинг" вимоги скарги підтримав з підстав наведених в ній та просив задовольнити.

В судовому засіданні держаний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Фарина О.В., проти вимог скарги заперечила, зазначила про правомірність своїх дій та наполягала на залишенні скарги без задоволення.

В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_1 пояснив що боржник ОСОБА_2 шахрай, а він - ОСОБА_1 до даного виконавчого провадження стосунку не має.

Суд заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано розділом VII Цивільного процесуального кодексу України та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.10.2009 у справі №2-4-884/09р. позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №131-kigl-2008 від 08.07.2008 року задоволено та стягуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суму заборгованості в розмірі 839369,04 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 24.12.2009 у справі №22ц-3023/09, Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - відхилено, рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2009 року залишено без змін.

Центральним відділом ДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №58515850, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 131-kigl-2008 від 08.07.2008 року в сумі 839369,04 грн.

ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» стало переможцем електронного аукціону щодо купівлі Кредитного портфелю ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», , що складається з прав вимоги та інших майнових прав за 224 кредитними договорами фізичних осіб, що забезпечені іпотекою, транспортними засобами та іншою заставою (Лот №GL3N219036).

14.09.2020 року між ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ», який є переможцем аукціону, ТОВ «УКРІНВЕСТЕНЕРГОКОНСАЛТ», , як оператора, через електронний майданчик якого переможець набув право участі в електронних торгах та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», як Замовником аукціону підписано Протокол електронного аукціону №UA-EA-2020-09-03-000024-b від 14.09.2020 року.

09.10.2020 року між ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та ТОВ «ОЛКОМЛІЗИНГ» було укладено Договір про відступлення прав вимог за Кредитними договорами та порукою.

09.10.2020 року між ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та ТОВ «ОЛКОМЛІЗИНГ» було укладено Договір про відступлення прав вимог за договорами іпотеки та застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чайкою І.Г., зареєстровано в Реєстрі 1262.

Ухвалою від 24 грудня 2020 року Центральним районним судом м. Миколаєва у справі №2-4-884/09 здійснено процесуальну заміну Стягувача на його процесуального правонаступника, а саме замінено: ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг».

21.09.2023 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Фариною Оленою Володимирівною винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних.

Так, відповідно до вищезазначеної постанови, вирішено внести зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість Акціонерне Товариство Банк «Фінанси та Кредит» зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг».

В подальшому, 17.12.2024 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Фариною Оленою Володимирівною винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу керуючись п.9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18- рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. З мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення. При виконанні своїх службових повноважень виконавець повинен чітко дотримуватись вимог та положень Закону України «Про виконавче провадження», Конституції України та інших нормативних актів.

Конституція України, а саме, стаття 19 зазначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення. При виконанні своїх службових повноважень державний виконавець повинен чітко дотримуватись вимог та положень Закону. Конституції України та інших нормативних актів.

При цьому, суд зазначає, що в оскаржуваній постанові про повернення виконавчого документа стягувачу від 17.12.2024 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві зазначено підставу її винесення - п. 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначено, що відповідно до абз. 1 ч. 52 ст. 132-2 Закону України «Про іпотеку» у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.

Таким чином, неможливість виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.10.2009 у справі №2-4-884/09р державний виконавець пов`язував саме із зупиненням дії статтей 37, 38, 40, 41, 47 Закону України "Про іпотеку" щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами.

Пунктом 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Натомість суд погоджується з позицією скаржника, щодо відсутності підстав вважати Кредитний договір №131-kigl-2008 від 08.07.2008 року споживчим з огляду на таке.

08.07.2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №131-kigl-2008.

Відповідно до п.2.1. Договору Банк надав Позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності Кредитні ресурси в сумі 800 000 (вісімсот тисяч) гривень, з оплатою по процентній ставці 22,00% річних. Відповідно до Витягу з протоколу Кредитної комісії Філії «Південне регіональне управління» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» №409-2008 від 07.07.2008 року ОСОБА_2 надано кредит на умовах: Вид відновлювальна кредитна лінія; Валюта, сума ліміту 800 000 (вісімсот тисяч) гривень 00 коп.; Строк кредиту 60 місяців; Порядок видачі кредиту готівкою з каси згідно заяви клієнта; Відсоткова ставка 22 (двадцять два) % річних; Комісія 1,0% одноразово, 0,2% за кожний транш; Забезпечення нерухоме майно, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , заставною вартістю 1 048 041,00 гривень; Порука ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про споживче кредитування», передбачено, що метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами. Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Проте, відповідно до умов п. 7.8. Кредитного договору №409-2008, Сторони передбачили: «За видачу кредитних ресурсів, Позичальник сплачує Банку комісійну винагороду в розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень». Отже, ОСОБА_2 було погоджено умови за кредитним договором, що встановлюють правовідносини не притаманні споживчим цілям такого кредитування.

Постановою Верховного Суду від 28.09.2022 року у справі №343/131/17 викладено правовий висновок, у якому вказується що позичальнику необхідно довести належними та допустимими доказами у судовому порядку, що кредитний договір є споживчим і кошти було використано на споживчі цілі.

«В постанові Верховного Суду від 28.09.2022 року №343/131/17 колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду погодилася з висновком суду апеляційної інстанції, що згідно з умовами укладеного між сторонами договору про відкриття кредитної лінії № 609 pv6-08 від 14 квітня 2008 року та додаткових угод до нього від 30 вересня 2008 року, від 31 липня 2009 року, кредитний договір не є споживчим.

Споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункт 23 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»). Тобто, для віднесення Кредитного договору №3114-126К від 11.12.2006 року до категорії споживчих та можливості застосування до нього положень Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» боржник повинен належними та допустимими доказами довести на які саме цілі було витрачено кредитні кошти.

Так аналіз Кредитного договору №131-kigl-2008 від 08.07.2008 року дає підстави дійти висновку, що вказаний кредитний договір не є споживчим, оскільки текст кредитного договору не містить вказівки що кредит надано на споживчі цілі, що в свою чергу унеможливлює повернення виконавчого документа на підставі п 9. ст 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин, дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Фарини Олени Володимирівни щодо повернення стягувачу виконавчого документа від 17.12.2024 року, виконавче провадження №58515850 з примусового виконання виконавчого листа №2-4-884/09 від 03.02.2010 року, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №131-kigl-2008 від 08.07.2008 року в сумі 839369,04 грн., є передчасними, а постанова головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Фариної Олени Володимирівни про повернення виконавчого документа документа від 17.12.2024 року (виконавче провадження №58515850) підлягає скасуванню.

При цьому, статтею 41 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Таким чином, поновлення виконавчого провадження у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована, здійснюється державним виконавцем самостійно на підставі статті 41 Закону України "Про виконавче провадження", а тому вимога щодо зобов`язання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Фарину Олену Володимирівну поновити виконавче провадження №58515850 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4-884/09 від 03.02.2010 року, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 131-kigl-2008 від 08.07.2008 року в сумі 839 369,04 грн., є передчасною та не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене вище, на підставі статтей 258-261, 447-451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу на дії та рішення державного виконавця, яка подана Товариством з обмеженою відповідальністю "Олком-Лізинг", боржник - ОСОБА_2 , заінтересовані особи - ОСОБА_1 , Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), задовольнити частково.

Визнати дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Фарини Олени Володимирівни щодо повернення стягувачу виконавчого документа від 17.12.2024 року, виконавче провадження №58515850 з примусового виконання виконавчого листа №2-4-884/09 від 03.02.2010 року, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №131-kigl-2008 від 08.07.2008 року в сумі 839369,04 грн., неправомірними.

Постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Фарини Олени Володимирівни про повернення виконавчого документа документа від 17.12.2024 року (виконавче провадження №58515850) скасувати.

В іншій частині, скаргу залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому статтею 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Саламатін