Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/2788/24
Провадження № 2/945/590/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі

головуючої судді Павленко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сербиної К.Ю.,

прокурора Маковецького Є.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань в м. Миколаїв цивільну справу за позовом керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону в інтересах держави в особі Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Миколаївській області до ОСОБА_1 , третя особа - Радсадівська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Миколаївській області до ОСОБА_1 , третя особа - Радсадівська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням. Посилається на те, що досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000080 встановлено, що 31.07.2024 перебуваючи у акваторії Бузького Лиману, що поблизу с. Стара Богданівка, Миколаївського району, Миколаївської області, ОСОБА_1 за допомогою риболовної сітки, здійснив незаконний вилов живих водних біоресурсів, а саме: 46 особин молоді кефалей сингіль, 28 особин молоді тарані (плітки). Загальний розмір шкоди, відповідно до висновку експерта №1721/24-27 від 02.09.2024 за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи у кримінальному провадженні № 0000080 становить 121 тисяч 210 гривень.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 04.12.2024 відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі як третю особу Радсадівську сільську раду Миколаївського району Миколаївської області.

В судовому засіданні прокурор Маковецький Є.В. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, надав пояснення що відповідають змісту позовної заяви, повідомив, що вже ухвалено вирок у справі № 945/2740/24, який набрав законної сили.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, вказав, що в рамках розгляду кримінального провадження він повністю визнав свою вину, вже виплатив всі суми, що були з нього стягнуті за вироком суду.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що вироком Миколаївського районного суду Миколаївській області від 15 січня 2025 року у справі № 945/2740/24 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі (1000) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. Речові докази: рибу кефаль «сингіль» 46 екземплярів, тарань 28 екземплярів - конфісковано в дохід держави, в порядку спеціальної конфіскації. Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

У кримінальній справі суд визнав доведеним, що ОСОБА_1 військовослужбовець по мобілізації, проходячи військову службу на посаді старшого стрільця 2 відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 Південного ОТО, 31.07.2024 приблизно о 15 годині 30 хвилин, маючи злочинний умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом, з корисливих мотивів, не маючи передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді незаконного видобутку риби та бажаючи їх настання, посягаючи на суспільні відносини у сфері охорони й відтворення навколишнього природного середовища, раціонального використання природних ресурсів, з метою реалізації свого умислу, пішки, прибув до акваторії Бузького Лиману, поблизу с. Стара Богданівка, Миколаївського району, Миколаївської області, де використовуючи завчасно підготовлену ним риболовну ліскову сітку у кількості 1 шт., довжиною 60 метрів, висотою 1,5 метрів, вічко 20 мм, зайшов у воду та встановив її, з метою незаконного вилову риби для своїх особистих потреб в акваторії Бузького Лиману, після чого одразу почав її перевіряти у зворотному напрямку та здійснив вилов живих водних біоресурсів, а саме: 46 особин молоді кефалей сингіль загальною вартістю - 77418 гривень; 28 особин молоді тарані (плітки) загальною вартістю - 43792 гривні, а загалом на суму - 121210 гривень, внаслідок чого рибним запасам України була заподіяна істотна шкода і такі дії неминуче вплинуть на якість відтворення популяції зазначеного виду водних біоресурсів в Бузькому лимані. Свою вину у вчиненому ОСОБА_1 визнав у повному обсязі.

Згідно ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до природних ресурсів загальнодержавного значення належать дикі тварини, які перебувають у стані природної волі в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, інші об`єкти тваринного світу, на які поширюється дія Закону України «Про тваринний світ» і які перебувають у державній власності, а також об`єкти тваринного світу, що у встановленому законодавством порядку набуті в комунальну або приватну власність і визнані об`єктами загальнодержавного значення.

Відповідно ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодувати завдані ним збитки.

Згідно до ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Статтею 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

Таким чином, при незаконному вилові живих водних біоресурсів спричиняються прямі збитки державі.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що для відшкодування збитків за незаконне вилучення (добування) об`єктів тваринного світу не має значення чи повернута незаконно вилучена (добута) риба у середовище свого перебування, чи ні. Даний правовий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 10.01.2019 у справі № 541/307/17.

За змістом п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Вирок Миколаївського районного суду Миколаївській області від 15 січня 2025 року у справі № 945/2740/24 набрав законної сили.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Питання про стягнення з ОСОБА_1 шкоди заподіяної незаконним виловом водних біоресурсів не вирішувалося при розгляді кримінальної справи.

За таких обставин, суд вважає, що між протиправними діями відповідача та шкодою, завданою навколишньому природному середовищу є прямий причинний зв`язок, вина відповідача у заподіянні шкоди, завданої внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, у розмірі 121210,00 грн, доведена в повному обсязі, а тому визначена шкода підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Відповідно до п. 4 Положення про Державне агентство меліорації та рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 895 від 30.09.2015, Держрибагентство відповідно до покладених на нього завдань, окрім іншого, здійснює державний нагляд (контроль) у галузі охорони, використання та відтворення водних біоресурсів у виключній (морській) економічній зоні України, територіальному морі, внутрішніх водоймах України та у водах за межами юрисдикції України щодо рибальських суден, що плавають під Державним Прапором України, відповідно до міжнародних договорів України, а також контролює діяльність територіальних органів Держрибагентства.

Пунктом 7 зазначеного Положення передбачено, що Держрибагентство (орган рибоохорони) здійснює свої повноваження безпосередньо, а також через утворені в установленому порядку територіальні органи (органи рибоохорони).

Відповідно до п. 1 Положення про Управління Державного агентства з меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Миколаївській області (далі Миколаївський рибоохоронний патруль), є територіальним органом Державного агентства рибного господарства України, діє у його складі як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується.

Повноваження Миколаївського рибоохоронного патруля поширюються на Миколаївську область, територію та акваторію водного об`єкта в межах районів діяльності, визначених Держрибагентством.

Відповідно до п. 7.4. Положення про Управління Державного агентства з меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Миколаївській області, Миколаївський рибоохоронний патруль має право подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

З огляду на зазначені положення чинного законодавства та беручи до уваги те, що порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища вчинено на території Миколаївської області, то саме Управління Державного агентства з меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Миколаївській області є органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, щодо стягнення невідшкодованої суми збитків, завданих незаконним виловом живих водних біоресурсів.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 56 ЦПК прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

В Україні фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища здійснюється за рахунок Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів, коштів підприємств, установ та організацій, фондів охорони навколишнього природного середовища, добровільних внесків та інших коштів.

Відтак, несплата відповідачем визначеного в установленому законом порядку розміру шкоди, заподіяної незаконним виловом живих водних біоресурсів, не лише безпосередньо зачіпає майнові та економічні інтереси держави, а й вплине на недофінансування державою природоохоронних заходів, спрямованих на забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини, яка є невід`ємною умовою сталого економічного та соціального розвитку України.

За ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» (далі Закон), представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист таких інтересів, у випадках та порядку, встановлених законом.

При цьому прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (ч. 3 ст. 23 Закону).

У першому з указаних «виключних випадків», у яких допускається представництво інтересів держави прокурором, він набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту інтересів держави або здійснює його неналежно.

Миколаївською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону на адресу Управління Державного агентства з меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Миколаївській області скеровано запит від 05.11.2024 №3 8-5-6-4858ВИХ-24, у якому повідомлено уповноважений орган про порушення вимог чинного законодавства та висловлено прохання про інформування прокуратури про те, чи вживатимуться заходи з метою відшкодування державі завданої шкоди.

З відповіді Управління Державного агентства з меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Миколаївській області на лист спеціалізованої прокуратури вбачається, що заходи з цього приводу не вживались. Водночас Управління Державного агентства з меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Миколаївській області повідомило, що не заперечує проти пред`явлення позову прокуратурою (лист від 14.11.2024 №1-6-9/911-24).

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 (п. 6.43) зазначено, що сам факт незвернення уповноваженого суб`єкта владних повноважень до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захисти порушені державні інтереси, свідчить про те, що указаний суб`єкт неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Отже, Управлінням Державного агентства з меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Миколаївській області як уповноваженим державою органом у спірних правовідносинах, протягом розумного строку не вжито ефективних заходів щодо захисту порушених інтересів держави.

Також на виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Миколаївською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону попередньо повідомлено позивача про звернення з відповідним позовом до Миколаївського районного суду Миколаївської області.

Указані обставини, відповідно до ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», свідчать про наявність у прокурора права та можливості представляти інтереси держави в суді, шляхом подачі відповідного позову.

Згідно ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього та природного середовища» місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції, зокрема, забезпечують реалізацію екологічної політики України, екологічних прав громадян, здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

На підставі ст. 47, 69 Закону України «Про охорону навколишнього та природного середовища» для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Ці фонди утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, у тому числі, грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього та природного середовища. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі бюджету відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди.

Статтею 11 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» установлено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету на 2024 рік у частині доходів є надходження, визначені ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України.

Згідно з вимогами п. 7 ч. 3 ст. 29, п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України, до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя 70 відсотків.

Пунктом 4.1 Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.01.2013 № 43, передбачено, що платежі, які відповідно до Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України є доходами спеціального фонду державного бюджету, крім власних надходжень бюджетних установ, зараховуються на відповідні рахунки, відкриті в Казначействі на ім`я відповідного органу Казначейства у розрізі територій та кодів класифікації доходів бюджету.

Також, п. 2.2 Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.08.2012 № 938, передбачено, що у процесі казначейського обслуговування коштів місцевих бюджетів органи Казначейства, окрім іншого, відкривають рахунки в національній валюті в Казначействі для зарахування доходів місцевих бюджетів та інших надходжень, передбачених законодавством, на ім`я органу Казначейства у розрізі кодів бюджетної класифікації та у розрізі місцевих бюджетів усіх рівнів; здійснюють в автоматизованому режимі розподіл платежів між рівнями місцевих бюджетів, розподіл інших платежів, що зараховуються до місцевих бюджетів згідно з вимогами Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України та рішенням місцевої ради про бюджет у розмірах, визначених законодавством, та перераховують розподілені кошти місцевих бюджетів за належністю.

Отже, завдані природним ресурсам збитки сплачуються на єдиний розподільчий казначейський рахунок, із якого органом Державної казначейської служби у подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні.

Згідно з інформацією Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Миколаївській області заподіяна шкода підлягає стягненню на спеціальний рахунок Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області: UA0014416, отримувач: ГУК у Микол.обл./тг с-ще. Радійсний Сад/24062100, , банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код класифікації доходів бюджету 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності».

Таким чином, оскільки правопорушення вчинено на території Радсадівської ТГ Миколаївського району Миколаївської області, вказані платежі зараховуються на спеціальний рахунок територіальної громади.

Керуючись статтями 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону в інтересах держави в особі Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Миколаївській області до ОСОБА_1 , третя особа - Радсадівська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу (водним живим ресурсам), в розмірі 121 210 (сто двадцять одна тисяча двісті десять) грн на розрахунковий рахунок UA0014416, отримувач: ГУК у Микол.обл./тг с-ще Радійсний Сад/24062100, , банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код класифікації доходів бюджету 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач - Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Миколаївській області, , адреса: м. Миколаїв, проспект Героїв України, 1-А;

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серія НОМЕР_4 .

Третя особа Радсадівська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області, , Миколаївська обл., Миколаївський р-н., селище Раісний Сад, вул. Миру, 5.

Дата складення повного судового рішення 11.03.2025.

Суддя І.В. Павленко