Єдиний унікальний номер 448/1771/24
Провадження № 2-др/448/1/25
У Х В А Л А

Іменем України

(повний текст)

05.03.2025 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Тхір О.Т.,

з участю представника стягувача ОСОБА_1 адвоката Хом`яка О.Г.

та представника божниці ОСОБА_2 адвоката Гарницького П.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції в залі суду м.Мостиська матеріали заяви ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 14.01.2025р. відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за новоявленими обставинами та залишено в силі судовий наказ, виданий Мостиським районним судом Львівської області 10.10.2024р. у справі Єдиний унікальний номер 448/1771/24 (провадження № 2-н/448/107/24) за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після постановлення даної ухвали, до суду надійшла заява від ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат, понесених ним у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Обґрунтовуючи подану заяву, ОСОБА_1 покликався на наступне: 10.10.2024р. Мостиським районним судом Львівської області винесено судовий наказ у цивільній справі № 448/1771/24, яким ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, - з дня подання заяви про видачу судового наказу до досягнення дитиною повноліття; боржник ОСОБА_2 не погодилася з судовим наказом, подавши заяву про його перегляд за нововиявленими обставинами; ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 14.01.2025 року було відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні поданої заяви про перегляд за нововиявленими обставинами зазначеного судового наказу про стягнення аліментів; відповідно до ч.ч.1, 2 ст.15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом; відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; відповідно до ч.ч.1-3 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; 22.08.2024р. між ним (Витрикушем І.А.) та Адвокатським об`єднанням «Матвіїв і Партнери» укладено договір про надання правової допомоги №1059-22/08/24; згідно п.2.2. Договору про надання правової допомоги, - винагорода за правову допомогу (гонорар) оплачується клієнтом за ставкою 3000.00 (три тисячі) грн. за 1 (одну) годину, витрачену адвокатом (адвокатами) виконавця на надання правової допомоги; згідно п. 2.7 Договору про надання правової допомоги, факт надання правової допомоги за договором підтверджується актами про надану правову допомогу, які підписуються уповноваженими представниками сторін, і є первинними обліковими документами. Акти про надану правову допомогу готуються виконавцем і передаються клієнту разом із рахунком для оплати. У разі відсутності зауважень до якості та /або обсягу наданих послуг клієнт протягом 5 (п`яти) календарних днів підписує та повертає виконавцю його примірник акту про надану правову допомогу. У випадку непідписання клієнтом акту про надану правову допомогу у вищевказаний строк, а також необґрунтованої відмови від його підписання, виконавець підписує акт в односторонньому порядку, вказуючи про відмову від підписання акту клієнтом; згідно п.2.5.1. Договору про надання правової допомоги, - не пізніше 5 (п`ятого) числа місяця наступного за розрахунковим виконавець надає клієнту рахунок для оплати, виходячи з обсягу часу, що його було витрачено адвокатом (адвокатами) виконавця на надання правової допомоги за договором, ставок зазначених в п. 2.2. Договору, фактичних витрат виконавця, зазначених в п.2.3 договору; з доданих до даної заяви документів вбачається що йому (стягувачу) в період з 25.11.2024р. по 14.01.2025р. включно, були надані та, відповідно ним прийняті, послуги правової (правничої) допомоги у кількості 19 (дев`ятнадцяти) робочих годин на загальну суму 57000 грн., що підтверджується актами виконаних робіт: №003694 від 03.12.2024 року, №003718 від 17.12.2024 року та №003730 від 14.01.2025 року, у яких зазначено детальний опис наданих послуг, їхню кількість, вартість та загальну суму, яка підлягає до сплати; до кожного із зазначених актів було виставлено рахунки на оплату наданих послуг: №003694 від 03.12.2024 року, №003718 від 17.12.2024 року та №003730 від 14.01.2025 року; послуги правової (правничої) допомоги надані йому (стягувачу) належним чином, у повному обсязі та прийняті ним без зауважень чи застережень, а вартість послуг правової (правничої) допомоги є розумною та співмірною зі складністю даної справи та часом, затраченим представником стягувана на надання таких послуг; аналізуючи норми ЦПК України про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, Верховний Суд прийшов до висновку про те, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору; згідно правових висновків Верховного Суду у справах: № 755/9215/15-ц, № 922/445/19, № 329/766/18, № 178/1522/18, № 686/28627/18, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою; відповідно до ч.ч.1, 3 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи; при зверненні до суду із письмовими запереченнями на заяву про перегляд за нововиявленими обставинами та скасування судового наказу про стягнення аліментів (арк.4 заперечень) він (стягувач) зазначив згідно п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України попередній розрахунок суми судових витрат складається із витрат на надання послуг професійної правничої допомоги, які будуть надаватися йому під час розгляду даної справи в суді адвокатами АО «Матвіїв і Партнери» та оцінюється ним в попередньому (орієнтовному) розмірі 25 000 грн. Докази надання послуг професійної правничої допомоги та їхньої плати буде подано на розгляд суду після завершення розгляду справи у визначеному чинним процесуальним законом порядку; відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву; в судовому засіданні, яке відбулося 14.01.2025р., представник стягувача повідомив суд про те, що докази, які підтверджують судові витрати стягувача у даній справі про надання (отримання) послуг професійної правової (правничої) допомоги будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просить відшкодувати йому судові витрати, понесені ним у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 57 000 грн.

Представник ОСОБА_2 адвокат Гарницький П.П. скерував заперечення на заяву ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами. Покликається на те, що подана ОСОБА_1 заява не підлягає задоволенню з огляду на те, що у своїй заяві про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на корись ОСОБА_1 аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , стягувач не просив суд стягнути з боржника на користь стягувача витрат на професійну правничу допомогу; до заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу стягувач долучив договір про надання правової допомоги від 22.08.2024р., з якого вбачається, що стягувач не сплатив коштів адвокату за надання правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи, квитанції чи чеки про оплату послуг не були долучені до заяви; стягувач долучив до заяви тільки договір про надання правової допомоги, акт виконаних робіт та рахунок на плату послуг; з даних документів вбачається, що стягувачу був виставлений рахунок на оплату послуг, проте, оплата послуг адвоката не була проведена, а відтак стягувач не може вимагати з боржника коштів, оскільки не поніс фактичні витрати у зв`язку з розглядом справи; бажання стягнути з боржника витрати у зв`язку з розглядом справи, які стягувач сплатить у майбутньому, законодавством не передбачено; крім того, заявлені стягувачем витрати у розмірі 57 000 грн., які він навіть не сплатив адвокату, є завищеними та не співмірними зі складністю справи; розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву; склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження); у постанові Верховного Суду №308/15007/15-ц від 15.05.2019 суд дійшов висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження); Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 року в справі №201/14495/16 зазначив, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою; суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час; при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи; аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19); ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Еаst/West Аllіаnсе Limited» проти України, заява №19336/04, п.269); у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір; вищезазначені норми закону та висновки Верховного Суду свідчать про те, що суд в обов`язковому порядку повинен зменшити розмір витрат на правничу допомогу, якщо він є не співмірним з складністю справи та не позбавляти апелянта заявляти відповідне клопотання про зменшення судових витрат. З урахуванням наведеного, представник ОСОБА_2 просить відмовити у відшкодуванні ОСОБА_1 заявлених ним витрат.

Представник стягувача ОСОБА_1 адвокат Хом`як О.Г. в судовому засіданні підтримав заяву ОСОБА_1 про відшкодування понесених судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу, просить таку задовольнити у повному обсязі.

Представник божниці ОСОБА_2 адвокат Гарницький П.П. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат, покликаючись на мотиви і доводи, що попередньо викладені ним у відповідних письмових заперечення на дану заяву. Просить відмовити у задоволенні такої.

Заслухавши думку представників, проаналізувавши матеріали справи ЄУН 448/1771/24 (провадження №8/448/1/25) та доводи заяви ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат, суд приходить до наступного висновку.

10.10.2024р. Мостиським районним судом Львівської області видано судовий наказ про стягнення з боржника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , на користь стягувача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , аліментів на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27.09.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 302 (триста дві) гривні 80 коп.

Після видачі зазначеного судового наказу, до Мостиського районного суду Львівської області надійшла заява ОСОБА_2 , подана її представником адвокатом Гарницьким П.П., про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу №448/1771/24, виданого Мостиським районним судом Львівської області 10.10.2024р. у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 05.11.2024р. відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу №448/1771/24, виданого Мостиським районним судом Львівської області 10.10.2024р. у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Ухвалено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Адвокат Хом`як О.Г. в інтересах ОСОБА_1 подав заперечення на заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами, у якій також зазначив, що відповідно до п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України, попередній розрахунок суми судових витрат на надання послуг правничої допомоги, які вже надані та будуть йому надаватися адвокатами АО «Матвіїв і Партнери» під час розгляду даної справи в суді та оцінюються в попередньому (орієнтовному розмірі) в сумі 25 000 грн. Докази надання послуг професійної правничої допомоги будуть надані на розгляд суду після завершення розгляду заяви по суті та прийняття у ній відповідного рішення у визначеному законом порядку.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 14.01.2025р. по справі ЄУН 448/1771/24 (провадження №8/448/1/25) відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за новоявленими обставинами та залишено в силі судовий наказ, виданий Мостиським районним судом Львівської області 10.10.2024р. у справі Єдиний унікальний номер 448/1771/24 (провадження № 2-н/448/107/24) за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Питання судових витрат судом не вирішувалося.

Порядок розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами визначений положеннями ст.429 ЦПК України і частина друга цієї статті вказує на те, що справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.429 ЦПК України, справа по перегляду судового рішення (судового наказу) за нововиявленими обставинами ЄУН 448/1771/24 (провадження №8/448/1/25) розглядалася судом у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Заява про відшкодування витрат на правничу допомогу, подана ОСОБА_1 , стосується понесених ним витрат саме в ході розгляду зазначеної справи - ЄУН 448/1771/24 (провадження №8/448/1/25), яка була ініційована ОСОБА_2 та яка була завершена розглядом постановленням судом ухвали від 14.01.2025р. про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення (судового наказу) за нововиявленими обставинами.

Питання щодо ухвалення рішення про судові витрати врегулювано положеннями ст.246 ЦПК України. Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України), а також витрати, пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Частинами 1, 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною 2 ст.137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК України).

Згідно з ч.5, ч.6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19)

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

В постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 201/3040/20 зазначено, що частина друга статті 134 ЦПК України вказує лише на право, а не на обов`язок суду відмовити у відшкодуванні судових витрат у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 вересня 2020 року у справі № 910/4201/19 вказано, що: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18. При цьому, договір про надання правової допомоги та подані на підтвердження його виконання докази, повинні бути пов`язаними з розглядом конкретної судової справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. […] Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. […] ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. […] саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. […] Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 вказала на те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України (п.128).

Два підходи до порядку обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), передбачені статтею 30 Закону про адвокатуру, відрізняються у наступному - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку (п.п.129-133).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19,: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 та інш.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 також зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Згідно правової позиції, викладеної у Постанові ВП ВС від 18 грудня 2024 року у справі №921/357/20 (провадження № 12-48гс24), відшкодування судових витрат має відбуватись на будь-якій стадії судового провадження.

З наведених обставин вбачається, що у даному випадку предметом розгляду є питання судових витрат, понесених у зв`язку з вирішенням питання про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Оскільки положеннями ст.429 ЦПК України визначено, що справа розглядається судом за правилами, встановленими для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд, то наведене, відповідно, передбачає, зокрема, і право на відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, яке вирішується в загальному порядку.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 14.01.2025р. по справі ЄУН 448/1771/24 (провадження №8/448/1/25) відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за новоявленими обставинами.

У ході судового розгляду цієї справи, зокрема в судовому засіданні, що мало місце 14.01.2025р., представник ОСОБА_1 адвокат Хом`як О.Г. заявив клопотання про те, що докази фактичних судових витрат, що понесені ОСОБА_1 , надасть після ухвалення рішення з дотриманням строку, визначеного ч.8 ст.141 ЦПК України.

У визначений законом строк ОСОБА_1 подав заяву про прийняття додаткового судового рішення про відшкодування судових витрат, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 57 000 грн. До зазначеної заяви додано докази понесених ОСОБА_1 судових витрат, зокрема копію договору про надання правової допомоги №1059-22/08/24 від 22.08.2024р., у тексті якого наявні умови (пункти) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом. Зокрема, передбачено, що за надання правової допомоги, передбаченої розділом 1 даного Договору, що надається виконавцем, клієнт виплачує виконавцю гонорар, винагорода за правову допомогу, що надається виконавцем (гонорар) оплачується клієнтом за ставкою 3000 грн. за 1 год., витрачену адвокатом виконавця на надання правової допомоги (п.2.1 Договору). Згідно п.2.7 Договору, факт надання правової допомоги за договором підтверджується актами про надану правову допомогу, які підписуються уповноваженими представниками сторін, і є первинними обліковими документами. Акти про надану правову допомогу готуються виконавцем і передаються клієнту разом із рахунком для оплати. У разі відсутності зауважень до якості та /або обсягу наданих послуг клієнт протягом 5 (п`яти) календарних днів підписує та повертає виконавцю його примірник акту про надану правову допомогу. У випадку непідписання клієнтом акту про надану правову допомогу у вищевказаний строк, а також необґрунтованої відмови від його підписання, виконавець підписує акт в односторонньому порядку, вказуючи про відмову від підписання акту клієнтом. Згідно п.2.5.1. Договору, не пізніше 5 (п`ятого) числа місяця наступного за розрахунковим виконавець надає клієнту рахунок для оплати, виходячи з обсягу часу, що його було витрачено адвокатом (адвокатами) виконавця на надання правової допомоги за договором, ставок зазначених в п. 2.2. Договору, фактичних витрат виконавця, зазначених в п.2.3 договору. Окрім договору про надання правової допомоги, до заяви додано копії актів виконаних робіт №003694 від 03.12.2024 року, №003718 від 17.12.2024 року та №003730 від 14.01.2025 року, а також рахунки на оплату наданих послуг №003694 від 03.12.2024 року, №003718 від 17.12.2024 року та №003730 від 14.01.2025 року.

Так, Витрикушем І.А. заявлено до відшкодування за рахунок ОСОБА_2 розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 57 000 грн.

Суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Разом з тим, з урахуванням обставин справи та долучених до справи доказів, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правову допомогу, враховуючи наступне.

Розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19).

При визначенні розміру компенсації ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує характер правовідносин у цій справі та її складність; тривалість розгляду справи; подані ОСОБА_1 докази щодо обсягу наданих йому послуг і виконаних робіт та їх вартості; факт участі представника ОСОБА_1 адвоката Хом`яка О.Г. у судових засіданнях по даній справі та сукупний час, витрачений ним на участь у судових засіданнях, що в загальному склав 5 год. (с/з 04.12.2024 року тривалістю з 14.56 год. до 18.34 год. (3 год. 38 хв.); с/з 13.01.2025 року тривалістю з 16.30 год. до 16.36 год. (06 хв.); с/з 14.01.2025 року тривалістю з 10.24 год. до 11.40 год. (1 год. 16 хв.)); ставку адвокатського гонорару за годину роботи, який визначено у п.2.2 Договору, яка становить 3000 грн. за 1 год.; зазначений Витрикушем І.А. попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, про які він зазначав у запереченні на заяву ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами та відповідно очікував понести такі витрати у розмірі 25 000 грн.; а також поведінку сторін під час розгляду справи.

При цьому, суд вважає недостатньо обґрунтованим, завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг та витраченим часом адвоката заявлений ОСОБА_4 розмір витрат за послуги з ознайомлення з матеріалами справи, побудови стратегії захисту, пошуку релевантної судової практики та підготовки та подання до суду заперечення на заяву про перегляд судового рішення за новоявленими обставинами, підготовки та подання до суду клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції. Заявлений розмір витрат за вказані послуги не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Відтак, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру, суд вважає, що такий підлягає зменшенню.

Крім того, у матеріалах справи відсутнє письмове заперечення на клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів цивільної справи, покликання на яке наявне в переліку наданих адвокатом послуг, що міститься в акті виконаних робіт №003718 від 17.12.2024 року, відтак суд не враховує зазначену послугу при вирішенні питання щодо відшкодування ОСОБА_1 понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на наведене, на переконання суду, ОСОБА_1 підлягають відшкодуванню понесені ним витрати на професійну правничу допомогу за надані йому послуги щодо представництва його інтересів адвокатом в судових засіданнях по справі на загальну суму 15 000 грн. (5 год. х 3000 грн.), а також розмір витрат за надані послуги адвоката з підготовки та подання до суду заперечення на заяву про перегляд судового рішення за новоявленими обставинами, які суд оцінює на суму 6000 грн.

При вирішенні зазначеної заяви ОСОБА_1 суд не приймає до уваги доводи представника ОСОБА_2 адвоката Гарницького П.П. про те, що «стягувач долучив до заяви тільки договір про надання правової допомоги, акти виконаних робіт та рахунок на плату послуг; з даних документів вбачається, що стягувачу був виставлений рахунок на оплату послуг, проте, оплата послуг адвоката не була проведена, а відтак стягувач не може вимагати з боржника коштів, оскільки не поніс фактичні витрати у зв`язку з розглядом справи; бажання стягнути з боржника витрати у зв`язку з розглядом справи, які стягувач сплатить у майбутньому, законодавством не передбачено» з тих підстав, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19,: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18.

Підсумовуючи, з урахуванням зазначених обставин, а також складності справи та фактично виконаної адвокатом роботи, суд вважає за можливе ухвалити додаткову ухвалу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з вирішенням питання про перегляд рішення за нововиявленими обставинами в розмірі 21 000 грн.

Решту ж заявлених витрат на професійну правничу допомогу, як вважає суд, слід залишити за ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.2, 15, 133, 137, 141, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за новоявленими обставинами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , - 21 000 (двадцять одну тисячу) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 10.03.2025р.

Суддя Ю.В. Кічак