ПОСТАНОВА

Іменем України

07 березня 2025 року м. Кропивницький

справа № 398/4571/24

провадження № 22-ц/4809/415/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Мурашко С.І., Письменний О.А.

за участю секретаря судового засідання Соловйової І.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград»

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про визнання недійсним договору про реструктуризацію заборгованості та стягнення суми боргу (судя Москалик В.В.) -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст заяви про забезпечення позову

ОСОБА_1 у вересні 2024р звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою до ОКВП «Дніпро-Кіровоград» про визнання недійсним договору про реструктуризацію заборгованості від 12.06.2024 № 200, за яким визначений борг з водопостачання та водовідведення в розмірі 29 115,55 грн та стягнути на її користь сплачені кошти.

Вимоги обґрунтувала наступним. Вона була власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 24.01.2020, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Чернишовим С.С. зареєстрований в реєстрі № 65.

Після придбання квартири перед позивачем постав факт заборгованості Так, за договором купівлі-продажу в п.6 продавці свідчать, що на час продажу квартири існує заборгованість за комунальні послуги (із заявою такого змісту покупець ознайомлений).

Відповідно до п.7 договору покупець свідчить, що існуючу заборгованість за комунальні послуги, яка рахується за продавцями, зобов`язується сплатити за власний кошт (із заявою такого змісту продавці ознайомлені).

12.06.2024 ОСОБА_1 та Олександрійське водопровідно-каналізаційне господарство ОКВП «Дніпро-Кіровоград» уклало договір про реструктуризацію боргу в сумі 29 115,55 грн, з яких 15 474,84 грн - борг колишніх власників, 12 762,05 грн - нарахований борг за послуги водовідведення.

Позивач зазначає, що борг у сумі 29 115,55 грн був нею сплачений, у зв`язку з необхідністю користуватися водою в квартирі та проживати в ній.

Вважає, що оспорюваний договір про реструктуризацію боргу вчинений під впливом тяжкої обставини, проти її справжньої волі, на вкрай невигідних умовах, оскільки позивачка не могла не підписати цей правочин, оскільки без води неможливо проживати в квартирі з дитиною-інвалідом.

20.08.2024 позивач продала квартиру.

Відзив на позовну заяву

24.09.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечуються вимоги позову, оскільки згідно з рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.07.2023 у справі № 398/5790/21 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОКВП «Дніпро-Кіровоград» про зобов`язання відповідача виключити з особового рахунку суми заборгованості попереднього власника, оскільки цю заборгованість має сплачувати позивачка, а обставини, встановлені зазначеним судовим рішенням не доводяться повторно відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Зазначене рішення позивачкою не оскаржувалося в апеляційному порядку. Позивачка має сплатити спірну заборгованість, яка утворилася станом на 24.01.2020, оскільки цей обов`язок обумовлений договором купівлі-продажу квартири від 24.01.2020.

Відсутні підстави передбачені ч. 1 ст. 215 ЦК України для визнання недійсним договору реструктуризації, оскільки зазначений договір укладений з дотриманням вимог, врегульованих ст. 203 ЦК України, які є необхідними для чинності правочину.

Короткий зміст оскаржуваного рішення

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про визнання недійсним договору про реструктуризацію заборгованості від 12.06.2024 № 200 та стягнення суми боргу в розмірі 29 115,55 грн, відмовлено.

Суд виснував про відсутність правових підстав для визнання договору про реструктуризацію заборгованості та стягнення суми боргу між сторонами недійсним.

Апеляційна скарга

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, якою просить рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.11.2024 року по справі №398/4571/24 за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про визнання недійсним договору про реструктуризацію заборгованості від 12.06.2024 № 200 та стягнення суми боргу в розмірі 29 115,55 грн, скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним Договір №200 від 12 червня 2024 року укладений між Олександрійським водопровідно-каналізаційним господарством ОБЛАСНЕ КОМУНАЛЬНЕ ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО ДНІПРО КІРОВОГРАД та ОСОБА_1 про реструктуризацію заборгованості. Стягнути з ОБЛАСНОГО КОМУНАЛЬНО ВИРОБНИЧОГО ПІДПРИЄМСТВА ДНІПРО-КІРОВОГРАД на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 29115, 55 грн.

В обґрунтування оскарження вказує, що відмовляючи у задоволені позову, суд не навів доводів, за якими умовами спірного договору про реструктуризацію заборгованості сторонами встановлювався порядок погашення вже наявної заборгованості, тобто оскаржуваний договір не був підставою виникнення зобов`язання ОСОБА_1 перед ОКВП «Дніпро-Кіровоград» зі сплати заборгованості з водовідведення, водопостачання та абонентського обслуговування у розмірі 29 115,55 грн.

Не взято до уваги, що позивач ніколи після купівлі квартири в ній не проживала. Позивач обґрунтовувала свої вимоги, що заборгованість за послуги ЖКП, яка виникла за період до 24.01.2020 року не може бути покладена на неї, оскільки вона не являлася власником квартири, а також не була споживачем послуг водопостачання та водовідведення, не вчиняла правочинів, щодо зобов`язання зі сплати боргів попередніх власників квартири за водопостачання та водовідведення.

Аналогічні правовідносини були предметом розгляду справи №398/1064/23 за позовом Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Договір про реструктуризацію боргу становить 29115, 55 грн, з яких 15474,84 грн - борг колишніх власників; 12 762,05 нарахований борг за послуги водовідведення.

20.08.2024 року позивач уклала Договір купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 згідно якого продала її ОСОБА_2 .

Саме через те, що була необхідність користуватися водою в квартирі та в ній проживати, маючи дитинуінваліда ОСОБА_3 , 2003 р.н., була вимушено сплачена сума 29115, 55 грн, яку заявила до повернення/стягнення.

Відзив на апеляційну скаргу

Відповідач, не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 та залишити без змін рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.11.2024 року у справі 398/4571/24 за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про визнання недійсним договору реструктуризації та повернення коштів.

Вказує, що договір купівлі-продажу від 24 січня 2020 року, згідно з яким позивачка стала власником спірної квартири, містить обов`язок сплати існуючу заборгованість попереднього власника, саме апелянтом ОСОБА_1 , що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України .

Заборгованість, яка утворилася станом на 24.01.2020 року у розмірі 17 870,05 грн. ОСОБА_1 зобов`язалася сплатити за Договором купівлі-продажу квартири від 24.01.2020 року та решту суми заборгованості за 11 245,50 грн, що утворився в період її володіння майном та користування послугою, підстав виключати заборгованість у загальному розмірі 29 115,55 грн за адресою АДРЕСА_2 і враховувати її як заборгованість попередніх власників, немає.

Після придбання квартири обсяг води використовувався, що належним чином встановлено організацією.

У справі № 398/5790/21 від 03.07.2023 року за позовом ОСОБА_1 до ОКВП «Дніпро-Кіровоград» судом встановлено, що заборгованість яка утворилася станом до 24.01.2020 року та після 24.01.2024 року, має сплачувати ОСОБА_1 , тобто борг попереднього власника і власний борг за договором купівлі-продажу.

Обставини/висновки суду здійснені в іншій справі, між тими ж сторонами, повторно не доводяться відповідно до вимог ч.4 ст. 82 ЦПК.

Договір про реструктуризацію заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення від 12.06.2024 року № 200 не суперечить вимогам цивільного законодавства.

Законом України Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію № 554-ІУ від 20.02.2003 року обумовлено, що в разі наявності заборгованість по ЖКП попередніх власників, нові власники, можуть укласти з підприємством договір про щомісячне рівномірне погашення заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за послуги відповідні послуги.

Договір реструктуризації боргу за послуги водопостачання та водовідведення від 12.06.2024р № 200 відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, додержані всі умови, які необхідні для чинності правочину, є реальним, спрямований на виконання, тому відсутні підстави визнання його недійсним за ч.І ст.215 ЦК України.

Рух справи

Апеляційна скарга сторони позивача надійшла 16.12.2024р.

Ухвалою судді від 16.12.2024р витребувано справу з місцевого суду.

Ухвалою від 29.12.2024р відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 02.01.2025р призначено справу до розгляду на 26.02.2025р.

Дата судового рішення

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі справа № 1519/2-5034/11 від 5 вересня 2022року, виснував наступне.

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Виходячи з буквального тлумачення тексту другого речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України ця норма регулює відповідні правовідносини виключно у разі, коли йдеться про складення саме повного судового рішення.

У справі, яка переглядається, має місце згадана у частині четвертій статті 268 ЦПК України неявка всіх учасників справи, тому рішення проголошенню не підлягало, а значить і не охоплювалось назвою статті 268 ЦПК України «Проголошення судового рішення».

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 липня 2021 року у справі № 496/1332/18 (провадження № 61-559св21) зазначив, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами частини четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, з урахуванням того, що розгляд даної справи відбувався за відсутності сторін, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення 07 березня 2025 року.

Позиція учасників справи в суді апеляційної інстанції

У встановленому процесуальним законом порядку учасників справи повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду справи.

Сторони в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи (а.с.102-104 ).

Учасники справи, своїм процесуальним правом на участь в засіданні суду апеляційної інстанції не скористались, що в силу вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає перегляду апеляційним судом оскаржуваного судового рішення.

Представник апелянта подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, вказав про підтримання доводів оскарження (а.с. 106-107 ).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступного.

Обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 за договором купівлі продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Чернишовим С.С. від 24.01.2020, № 65, зареєстрованим в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 35180476,.

Відповідно до п. 6 договору покупець обізнаний з заявою продавця, про наявність заборгованість за комунальні послуги.

Згідно з п. 7 договору покупець прийняв на себе зобов`язання з оплати за власні кошти існуючої заборгованості з комунальних послуг, про що проінформував продавця.

Відповідач визначив борг позивача та наполягав на його оплаті, оскільки позивач прийняв на себе зобов`язання за договором купівлі-продажу оплати його .

В квартирі АДРЕСА_1 заборгованість попереднього власника з водопостачання та водовідведення, виникла за період до 24.01.2020,

Згідно з копії листа ОКВП «Дніпро-Кіровоград» від 09.05.2024 про розгляд запиту ОСОБА_1 станом на 01.05.2024 по особовому рахунку НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, абонентське обслуговування складає 29 042,89 грн, а саме: послуги водопостачання - борг у сумі 15 474,84 грн, послуги водовідведення - борг у сумі 12 762,05 грн, абонентське обслуговування (водопостачання) - борг у сумі 416,00 грн, абонентське обслуговування (водовідведення) - борг у сумі 390,00 грн.

За даними копії довідки про нарахування плати та розмір платежів за особовим рахунком № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_2 , виданої відділом збуту ОКВП «Дніпро-Кіровоград», станом на січень-лютий 2020 року заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення становила 17 870,05 грн, станом на травень 2024 року - 29 042,89 грн, розраховано з вересня 2021 року до травня 2024 року за одну особу.

12.06.2024 Олександрійське водопровідно-каналізаційне господарство ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та ОСОБА_1 уклали договір про реструктуризацію заборгованості, за умовами якого підприємство надає громадянину розстрочку у погашенні заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, що утворилася станом на 01.06.2024 на суму 29 115,55 грн, з 01.07.2024 (п.1.1.). Згідно з п. 1.2. договору громадянин сплачує заборгованість, зазначену у п 1.1. цього договору шляхом сплати першого внеску у розмірі 2 910,00 грн та наступних платежів згідно з погодженим сторонами графіком (з липня 2024 року до червня 2027 року).

Відповідно до копії довідки ОКВП «Дніпро-Кіровоград» від 15.08.2024 № 586, виданої ОСОБА_1 , станом на 01.08.2024 по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість за послуги з водопостачання, водовідведенн сплачено.

12.08.2024 ОСОБА_1 продала ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Чернишовим С. С. та зареєстрованим в реєстрі за № 921.

Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб ОСББ "Зустріч 46" від 13.07.2022 за адресою: АДРЕСА_2 , до складу сім`ї входять: ОСОБА_1 , власник, без реєстрації.

Згідно з копією акта про фактичне проживання / не проживання особи від 11.03.2024 № 4/142 ОСББ "Зустріч 46" в квартирі АДРЕСА_1 фактично ніхто не проживає.

Так, за даними копії довідки ОКВП «Дніпро-Кіровоград» про нарахування плати та розмір платежів за особовим рахунком № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , кількість осіб за зазначеною адресою з вересня 2021 року до травня 2024 року значиться одна1 особа.

За довідкою ОСББ "Зустріч 46" від 13.07.2022 за адресою: АДРЕСА_2 , до складу сім`ї входять: ОСОБА_1 , власник, без реєстрації.

Позиція апеляційного суду

В порядку ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції зазначеним нормам закону не в повній мірі відповідає, а тому вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Мотиви апеляційного суду

Спірні правовідносини виникли з підстав виконання зобов`язання зі сплати за комунальну послугу з водопостачання, виконання умов договору купівлі-продажу, договору про реструктуризацію боргу. Покупець, новий власник, позивач у справі погодилася сплатити борг попередніх власників за водопостачання та водовідведення.

ОСОБА_1 з 24 січня 2020 року, внаслідок договору купівлі-продажу з ОСОБА_5 , який діяв в інтересах малолітнього сина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (попередні власники) набула у власність квартиру АДРЕСА_1 .

12.08.2024 ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 продала ОСОБА_2 .

Таким чином власником квартири АДРЕСА_1 , стосовно якої постало питання про заборгованість по водопостачанню та відведенню, яка підтверджується договором про реструктуризацію від 12.06.2024р, була ОСОБА_1 у період з 24.01.2020р по 12.08.2024р.

Згідно статті 162 Житлового кодексу України, власник квартири зобов`язаний оплачувати всі комунальні платежі вчасно. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно ч. 5 ст. 13 Закону, відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, крім іншого є: договори та інші правочини.

Цивільні права особа здійснює та виконує є у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ст. ст. 13, 14 ЦК України).

Частиною 1 статті 509 ЦК України, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк).

В порядку ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

ОСОБА_1 свої підписом в договорі купівлі-продажу від 24.01.2020 підтвердила про обізнаність, що у придбаній нею квартирі існує заборгованість за комунальні послуги, а п.7 узгодила, що всю існуючу заборгованість за комунальні послуги, яка рахується за продавцями, зобов`язується сплатити за власні кошти.

Тобто, новий власник, позивач у справі, взяла на себе зобов`язання сплатити всю заборгованість, яка існувала на момент укладення вказаного договору, тобто прийняла зобов`язання попередніх власників/користувачів.

Новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати.

Однак, за договором № 200 про реструктуризацію заборгованості від 12.06.2024р позивач ОСОБА_1 узгодила з Олександрійським водопровідно-каналізаційним господарством обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» розстрочку у погашенні заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, що утворилась станом на 01.06.2024р у сумі 29115,55 грн (а.с.22).

Невдовзі позивач продала квартиру.

Однак за попереднім договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 24.01.2020 року, сторони обумовили що всю існуючу заборгованість за комунальні послуги, яка рахується за продавцями, покупець ОСОБА_8 зобов`язалась сплатити за власний кошт. Вказане зобов`язання було взято на себе покупцем без будь-яких застережень щодо часу її виникнення та попередніх власників (наймачів) квартири.

Цей договір у дії не розповсюджується на відповідача, але з ним позивачка уклала зобов`язання у вигляді договору реструктуризації, за боргами по квартирі.

Реструктуризація визначена сторонами починаючи з липня 2024р по червень 2027р.

Заборгованість, яка утворилася станом на 24.01.2020 року (придбання квартири позивачем) у розмірі 17 870,05 грн передбачена Договором купівлі-продажу квартири від 24.01.2020 року, а заборгованості 11 245,50 грн, утворилася в період володіння майном та користування послугою позивачкою, загальний розмірі зобов`язання за договором про реструктуризацію боргу становить 29 115,55 грн.

Договір реструктуризації боргу за послуги водопостачання та водовідведення від 12.06.2024р № 200 відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, укладений з додержанням умов які є необхідними для чинності правочину, тому ідсутні підстави визнання його недійсним за ч.І ст.215 ЦК України.

Зміст правочину, Договору про реструктуризацію заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення від 12.06.2024 року № 200 не суперечити Кодексу, актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Доводи, сторони що нею не має сплачуватися борг попередніх власників, є хибним з огляду на укладений нею договір про реструктуризацію боргу та погодження нею сплатити борг попередніх власників, про що вказано у договорі купівлі-продажу.

Свої висновки суд здійснює не на підставі договору купівлі-продажу, його умови лише визначають підстави виникнення боргу, а саме на підставі оспорюваного договору, волевиявленні сторін у справі. Більш того, Законом України Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію № 554-ІУ від 20.02.2003 року, споживачі, які мають заборгованість по ЖКП можуть укласти з підприємством договір про щомісячне рівномірне погашення заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за послуги відповідні послуги.

Достатніх та належних доводів, що волевиявлення учасника правочину не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, суду не надано. Волевиявлення підтверджується направленою заявою електронною поштою ОСОБА_1 та наданою відповіддю підприємства щодо можливості укладення договору від 22.05.2024 року.

Правочин сторін спрямований на реальне настання правових наслідків. Договір реструктуризації відповідає реальним умовам/діям сторін, а саме позивачем проведено оплату у загальному розмірі 29 464,00 грн, який передбачений договором.

Доводи сторони апелянта на аналогічність рішення у справі 3 398/1064/23 є безпідставними, за правовідносинами у вказаній справі між сторонами не укладався договір про реструктуризацію боргу, тому сума стягнення була змінена.

Підстави вказані позивачем за ст. 231 ЦК України, за якою правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним, не знайшли свого підтвердження.

Мотиви, що договір укладений на вкрай невигідних умовах, оспорювання заборгованості з водовідведення та водопостачання, яка була наявна станом на дату придбання нею вищезазначеної квартири за договором купівлі-продажу від 24.01.2020, не приймається судом.

Так як за інших умов продаж житла не міг відбутися, при відсудженні квартири комунальні служби надають відповідні підтвердженні наявності/відсутності боргу власників житла. Такі умови прийнялися позивачем, що не суперечить вищевказаній нормі права.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.07.2023 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову про зобов`язання відповідача виключити суму заборгованості з особового рахунку позивачки за адресою: АДРЕСА_2 , були предметом розгляду у цивільній справі № 398/5790/21, зазначене рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося, набрало законної сили.

Заборгованість з водовідведення, водопостачання, абонентського обслуговування, яка була розстрочена за договором про реструктуризацію заборгованості від 12.06.2024 № 200, станом на 01.08.2024 повністю погашена позивачкою, про що свідчить довідка ОКВП «Дніпро-Кіровоград» від 15.08.2024 № 586.Тобто, позивачка навіть не скористалася можливістю сплати обумовлених сум в порядку, передбаченому погодженим сторонами графіком, так як виявила бажання продати квартиру. Також хибними є доводи сторони, що послугою вона не користувалася, про що свідчать довідки за місцем проживання про її не проживання. Ці твердження не тільки є суперечливими з огляду мотивів, що сплата здійснена через необхідність проживати в квартирі, користуватися водою, а також відповідною перевіркою працівниками відповідача та законодавчим обов`язком сплачувати за комунальну послугу, що не пов`язується з фактом реєстрації власника. Спір про відсутність підтвердження використання послуги, в межах даної справи не порушувався.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

За вищевикладеного, суд першої інстанції повністю дослідив підстави та природу виниклих правовідносин, застосував відповідні норми права та здійснив законний висновок, що позивачка не довела факту укладення договору про реструктуризацію заборгованості від 12.06.2024 № 200 проти її волі та під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах, а також без дотримання вимог, необхідних для чинності правочину, передбачених ст. 203 ЦК України.

Відтак суд обґрунтовано та законно відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору про реструктуризацію заборгованості від 12.06.2024 № 200 та стягнення суми боргу в розмірі 29 115,55 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з незмінністю судового рішення, судові витрати не підлягають перерозподілу.

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» про визнання недійсним договору про реструктуризацію заборгованості та стягнення суми боргу - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.М.Дьомич

Судді С.І Мурашко

О.А. Письменний