РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Калугіної Г.Б.,

за участю секретаря Волошина Н.В.,

розглянувши в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , заінтересована особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Петра Ребра, буд. 9-а, про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Запоріжжі, в приміщенні КП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня», з метою реєстрації його смерті уповноваженими органами України, та отримання свідоцтва про смерть відповідно до законодавства України.

В обґрунтування заяви вказує про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер син заявниці ОСОБА_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , смерть якого наступила за адресою: м. Запоріжжя, в приміщенні КП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня», що підтверджується копією протоколу розтину № 155 від 05.05.1986 року, виданого КП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня». З метою встановлення відсутності реєстрації факту реєстрації смерті ОСОБА_3 , представником заявника було направлено адвокатський запит до Олександрівського відділу ДРАЦС у м. Запоріжжя. Відповіддю на адвокатський запит від 21.01.2025 року № 104/32.11-01-27 Олександрівський ДРАЦС надав інформацію, що в архіві Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) актовий запис про смерть ОСОБА_3 не виявлено. У державному реєстрі інформація про смерть ОСОБА_3 відсутня. 04.02.2025 представником заявника від імені заявниці було подано заяву про державну реєстрацію факту смерті ОСОБА_3 до Дніпровського відділу ДРАЦС у місті Запоріжжі, де до заяви представник заявника надав лист-відповідь КП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР від 27.12.2024 року № 1330/01-09 та протокол розтину ОСОБА_3 06.02.2025 року від Дніпровського відділу ДРАЦС у місті Запоріжжі було отримано лист про відмову у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_3 у зв`язку із тим, що надані до заяви документи не відповідають формі, визначеної наказом МОЗ України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. У результаті відсутності реєстрації смерті ОСОБА_3 наразі, у застосунку «Дія», яке використовує заявник, її син ОСОБА_3 значиться як жива особа. Вказаний факт не тільки додає зайвих душевних страждань заявнику, як матері своєї померлої дитини, кожен раз нагадуючи про його існування, але і говорить про порушення з боку заявника законодавства України. Встановлення факту смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Запоріжжі, в приміщенні КП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня», необхідно заявнику для державної реєстрації смерті померлої особи в органах ДРАЦС та отримання свідоцтва про смерть.

Заявник та її представник в судове засідання не з`явилися, в заяві про встановлення факту смерті просили розглядати справу у їх відсутність.

Заінтересована особа Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Так, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 08.05.1986 року, виданого Ленінським відділом РАЦС м. Запоріжжя, актовий запис 1307.

Згідно з копією протоколу розтину № 155 від 05.05.1986, виданого КП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня», ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 26 днів у приміщенні КП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР ОСОБА_3 помер від сепсісу, септикопіємії, гематогенного остеомієліту правого стегна, двосторонньої септичної пневмонії, вродженого пороку серця, перинатальної енцефалопатії. Факти смерті та поховання ОСОБА_3 підтверджено відповіддю на адвокатський запит від 27.12.2024 року № 1330/01-09 разом із протоколом розтину № 155 від 05.05.1986, виданим КП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня», та фотографією його могили.

Згідно тексту заяви, ОСОБА_1 після смерті її сина, їй було надано лікарське свідоцтво про смерть відносно ОСОБА_3 , однак воно згодом було втрачене і заявник реєстрацію смерті не провела, свідоцтво про смерть ОСОБА_3 не отримала.

Згідно з відповіддю на адвокатський запит від 21.01.2025 року № 104/32.11-01-27 Олександрівський ДРАЦС повідомив представнику заявника, що в архіві Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) актовий запис про смерть ОСОБА_3 не виявлено. У державному реєстрі інформація про смерть ОСОБА_3 відсутня.

Згідно відповіді Дніпровського відділу ДРАЦС у місті Запоріжжі від 06.02.2025 року № 03/32.8-01-27 представнику заявниці було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_3 у зв`язку із тим, що надані до заяви документи не відповідають формі, визначеної наказом МОЗ України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024.

У результаті відсутності реєстрації смерті ОСОБА_3 наразі, у застосунку «Дія» яке використовує заявник, її син ОСОБА_3 значиться як жива особа.

Положеннями ч. 2 ст. 49 ЦК України передбачено, що актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Положення ч. 1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачають, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті в певний час або про оголошення її померлою.

Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоров`я або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545.

Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.); у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.); забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.).

Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Судом встановлено неможливість отримати дублікат лікарського свідоцтва про смерть, а тому оскільки, заявник не має можливості надати для реєстрації смерті сина документів встановленого законодавством України зразка, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Таким чином, виходячи із встановлених судом обставин, існують підстави для встановлення факту смерті громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження м. Запоріжжя, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце смерті: м. Запоріжжя, в приміщенні КП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня».

Керуючись статтями 247, 259, 263-265, 294, 315, 354, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті особи задовольнити повністю.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Запоріжжі в приміщенні КП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» Запорізької Обласної Ради.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Суддя Г.Б. Калугіна