КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/6325/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2200/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Євграфової Є.П.,

при секретарі Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: ОСОБА_2 ,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року, постановлену під головуванням судді Сирбул О.Ф.,-

встановив:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названою скаргою.

ОСОБА_1 просив: визнати неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанови від 21 лютого 2022 року в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 50 % від суми заборгованості по аліментам у розмірі 222 967 грн 60 коп., що становить 111 483 грн 80 коп.; визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Л.В. від 21 лютого 2022 року у виконавчому провадження № НОМЕР_1 про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 50 % від суми заборгованості по аліментам у розмірі 222 967 грн 60 коп., що становить 111 483 грн 80 коп.

Скарга обґрунтована тим, що заборгованість ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 державним виконавцем нарахована не з дня пред'явлення виконавчого листа до виконання - 18 лютого 2022 року, а з листопада 2014 року.

ОСОБА_1 вважає, що оскільки на момент винесення державним виконавцем постанови від 21 лютого 2022 року у боржника була відсутня заборгованість у розмірі, що перевищує суму аліментів за 3 роки, відтак, оскаржувана постанова про накладення штрафу є неправомірною.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2024 рокуназвану скаргу задоволено.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Людмили Василівни щодо винесення постанови від 21 лютого 2022 року в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 50 % від суми заборгованості по аліментам в розмірі 222 967 грн 60 коп., що становить 111 483 грн 80 коп.

Визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кенюк Людмили Василівни про накладення штрафу від 21 лютого 2022 року у виконавчому провадження № НОМЕР_1 про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 50 % від суми заборгованості по аліментам в розмірі 222 967 грн 60 коп., що становить 111 483 грн 80 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_1 заперечила щодо задоволення апеляційної скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив із доведеності порушень державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» при прийняття постанови від 21 лютого 2022 року.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчогопровадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За ч. ч. 1, 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

За ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Звертаючись до суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 зазначила, що із матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_1 ознайомилась 20 березня 2024 року. Із скаргою на дії державного виконавця звернулась до суду 25 березня 2024 року.

Колегією суддів встановлено, що Дніпровським відділом Державної виконавчої служби у м. Києві долучено до матеріалів справи копію матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1 на 210 аркушах.

Відповідно до яких, представник ОСОБА_1 28 грудня 2023 року зверталась до відділу виконавчої служби із заявою про здійснення перерахунку заборгованості боржника зі сплати аліментів за виконавчим листом № 753/22088/15 від 12 січня 2022 року.

22 січня 2024 року представником скаржника подано до відділу заяву про скасування встановленого тимчасового обмеження ОСОБА_1 у керуванні транспортними засобами.

Обгрунтовуючи подану скаргу, представник ОСОБА_1 зазначала, що у грудні 2023 року через за стосунок «Дія» боржник отримав сповіщення про накладення арешту на його банківські рахунки в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Відтак, посилання представника боржника на те, що вона ознайомилась із матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_1 20 березня 2024 року, колегія суддів відхиляє, оскільки ще у грудні 2023 року ОСОБА_1 було достеменно відомо про наявність у нього заборгованості зі сплати аліментів.

Враховуючи, що божнику було відомо про наявність виконавчого провадження № НОМЕР_1 в грудні 2023 року, а зі скаргою на дії державного виконавця до суду першої інстанції представник ОСОБА_1 звернулась лише 25 березня 2024 року, відтак, встановлені ст. 449 ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження» строки пропущені.

Частиною 2 статті 449 ЦПК України встановлено, що пропущений для подання скарги строк може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою.

У разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду.

Враховуючи, що із заявою про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого ст. 449 ЦПК України, представник ОСОБА_1 до суду першої інстанції не зверталась, відтак, названу скаргу на дії державного виконавця слід залишити без розгляду.

Протилежний висновок суду є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 11 липня 2024 року постановлена з порушенням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про залишення скарги без розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2024 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: ОСОБА_2 , залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 10 березня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Є.П. Євграфова