Справа № 524/8677/24
Провадження №2-о/524/36/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2025 року

Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі:

головуючого судді Ковальчук Т. М.,

за участю секретаря судового засідання: Воблікової І. О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника Охмака В. І.,

заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника заінтересованої особи Куліш О. М.,

розглянувши у судовому засіданні в окремому провадженні у приміщенні суду в м. Кременчуці заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як законний представник неповнолітньої ОСОБА_5 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Охмак В. І., звернулася до суду з заявою, у якій просила встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 була членом сім`ї ОСОБА_6 у період з моменту розірвання шлюбу (27 вересня 2021 року) по день його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та перебувала на його утриманні.

На обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 13 грудня 2014 року по 27 вересня 2021 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 . Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У серпні 2021 відносини між подружжям погіршились, рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 27 вересня 2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано, однак вони продовжували проживати разом, вести спільний побут, разом піклуватися про спільну доньку. Заявник займалася доглядом доньки та за можливості працювала, а чоловік ОСОБА_6 їх утримував, надавав грошові кошти для існування. Таким чином, з моменту розірвання шлюбу заявник та ОСОБА_6 проживали разом, інших відносин ні у неї, ні у ОСОБА_6 не було, у інші шлюбні відносини вони не вступали. 03 липня 2022 року ОСОБА_6 був призваний на військову службу. За час перебування на військовій службі продовжував утримувати її та їх спільну доньку. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 під час участі у бойових діях загинув внаслідок вибухової травми. Після його загибелі представники ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомили заявнику, що вона та її донька мають право на отримання грошової допомоги, проте для реалізації цього права їй необхідно подати документи, що підтверджують факт перебування її на утриманні ОСОБА_6 .

Заявник зазначає, що факт спільного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні ОСОБА_6 підтверджується відсутністю достатніх власних доходів, які б забезпечили їй можливість для існування та утримання дитини. Натомість ОСОБА_6 працював у службі таксі та мав дохід у сумі 15000-20000 гривень щомісячно, що значно перевищувало її доходи. У зв`язку зі смертю ОСОБА_6 заявник втратила його матеріальну допомогу, яка була для неї та її доньки основним джерелом доходу, що забезпечувало їм достойне існування.

Ухвалою від 30 серпня 2024 року суд прийняв заяву, відкрив провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою від 30 жовтня 2024 року суд задовольнив клопотання заявника та витребував у Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області довідку про доходи ОСОБА_6 , а ухвалою від 09 грудня 2024 року суд витребував інформацію у ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо звернень про виплати грошової допомоги, пов`язаної з загибеллю військовослужбовця ОСОБА_6 , а також відповіді на такі звернення, повідомлення членів сім`ї щодо його загибелі.

На виконання цих ухвал від Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області надійшла довідка про доходи загиблого, а від ІНФОРМАЦІЯ_5 надійшла інформація разом з матеріалами звернення про виплату грошової допомоги у зв`язку з загибеллю сержанта ОСОБА_6 , згідно з якою з відповідними заявами зверталися ОСОБА_4 в інтересах доньки загиблого ОСОБА_5 ; ОСОБА_2 мати загиблого; ОСОБА_3 донька загиблого; ОСОБА_1 в інтересах доньки загиблого ОСОБА_7 ( а. с. 120-132).

Ухвалою від 28 січня 2025 року суд залучив у якості заінтересованих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як законного представника неповнолітньої ОСОБА_5 .

У судовому засіданні заявник та його представник підтримали вимоги заяви та просили її задовольнити; заінтересовані особи заперечували проти задоволення заяви.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_8 заявила клопотання про допит свідків, яке суд задовольнив.

Вислухавши заявника, заінтересованих осіб та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до пунктів 1, 2, 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає, зокрема, справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, перебування фізичної особи на утриманні та проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

За правилами пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25 травня 1998 року, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 8 цієї постанови передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсіі? або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постіи?ним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсіі?, стипендіі?, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постіи?ним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала и?ому утримання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц зазначено, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Наведене узгоджується також із правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц, та Верховним Судом у постановах від 09 січня 2020 року у справі № 186/421/17; від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 та від 01 вересня 2021 року у справі № 523/9720/17.

Пунктом 6 Рішення Конституціи?ного Суду Украі?ни від 03 червня 1999 року N 5- рп/99встановлено, що до членів сім`і? належать особи, що постіи?но мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але и? інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання і?х членами сім`і? є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі маи?на для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, и?ого ремонт і т. п.

У постанові Великоі? Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`і?, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля маи?на для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, и?ого ремонт, надання взаємноі? допомоги, наявність усних чи письмових домовленостеи? про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімеи?них відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`і? та визначає критеріі?, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільнии? побут і взаємні права и? обов`язки.

У заяві про встановлення факту та в судовому засіданні заявник стверджувала, що вона була членом сім`ї ОСОБА_6 як до, так і після розірвання шлюбу (27 вересня 2021 року) по день його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а також перебувала на його утриманні. За її доводами внаслідок смерті ОСОБА_6 вона втратила и?ого матеріальну допомогу, яка була для неї та її доньки основним джерелом доходу, що забезпечувало їм достои?не існування.

Вважає, що наведені обставини підтверджуються відсутністю у неї доходів, які б забезпечили можливість для існування та утримання дитини, оскільки її власних доходів, відповідно до відомостеи? з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, не вистачало для забезпечення її потреб та потреб доньки, а також оплати комунальних послуг. Натомість ОСОБА_6 працював у службі таксі та мав дохід у сумі 15000-20000 гривень на місяць, що значно перевищує її доходи. Спільне проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та факт наявності між ними сімеи?них відносин можуть підтвердити свідки, а саме сусіди ОСОБА_9 , а також її мати ОСОБА_10 .

Суд установив, що рішенням від 27 вересня 2021 року Автозаводський районний суд міста Кременчука шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвав. При цьому у рішенні зазначено, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинено з початку 2021 року, сторони проживають окремо (а. с. 16-18).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у селищі міського типу Зайцеве Бахмутського району Донецької області, про що 16 вересня 2022 року складено відповідний актовий запис № 194 та підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно 05 травня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а. с. 25).

У судовому засіданні свідки, які є сусідами заявника, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 надали суду свідчення, за якими ОСОБА_1 та ОСОБА_6 дійсно проживали разом як родина до початку війни, тобто і після розірвання між ними шлюбу.

Мати заявника ОСОБА_10 пояснила, що їй, навіть, не було відомо про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , які, за її доводами, постійно проживали однією родиною.

Натомість свідок ОСОБА_2 (мати ОСОБА_6 ) пояснила суду, що до розлучення ОСОБА_6 та ОСОБА_1 проживали разом, але у останньої вже був інший чоловік. ОСОБА_6 намагався налагодити стосунки між подружжям, а також звернувся до ОСОБА_1 з проханням не розлучатися до вступу дитини до школи у перший клас. Однак після розлучення, він переїхав з квартири, в якій вони спільно проживали, та деякий час мешкав у будинку на АДРЕСА_2 , потім у будинку своєї матері, також орендував квартиру у Кременчуці, до моменту вступу до лав ЗСУ. Мати загиблого стверджувала, що останній після розлучення не мав можливості утримувати ОСОБА_1 , оскільки в нього ледь вистачало коштів на власні потреби. Єдине, що він зробив установив бойлер для дитини у квартирі, в якій остання проживала разом із матір`ю.

Донька ОСОБА_6 . Карина розповіла суду, що у зв`язку зі вступом до навчального закладу міста Кременчука, деякий час (з 2020 року до середини березня 2021 року) мешкала разом із татом та заявником, яка особисто повідомила їй про появу у неї нового чоловіка та намір розлучитися з її татом.

ОСОБА_12 (знайома ОСОБА_2 ) пояснила суду, що проживає поруч із будинком, в якому проживають батьки заявника, та неодноразово бачила ОСОБА_1 разом із іншим чоловіком, зокрема і до загибелі ОСОБА_6 .

Як убачається з довідки з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, наданої Головним управління ДПС у Полтавській області Державної податкової служби України, за 4 квартал 2021 рік сукупний дохід ОСОБА_6 становить 10526,58 грн. За період із 1 по 3 квартал 2022 року 56841,16 грн (а. с. 118).

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 остання з 07 жовтня 2021 року перебувала на посаді продавця непродовольчих товарів, 09 грудня 2021 року переведена на посаду адміністратора, а 30 червня 2022 року звільнена за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України (а. с. 35).

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків за період із жовтня по грудень 2021 року сукупний дохід ОСОБА_1 становить 17357,10 грн; за період із січня по червень 43695,47 грн.

Ураховуючи наведене, сукупний дохід ОСОБА_6 за період із жовтня 2021 року по червень 2022 року становив 67367,74, а ОСОБА_1 61052,57 грн, що не має суттєвої різниці, порівняно з доходами померлого. Доказів отримання останнім інших доходів суду не надано.

Надані заявником копії відповіді на запит з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з першого по четвертий квартали 2023 року та копію довідки, виданої ОСОБА_1 про те, що вона значиться безробітною у Кременчуцькій філії Полтавського обласного ЦЗ з 13 березня 2023 року, суд не бере до уваги, оскільки ці докази не стосуються періоду, на який посилається ОСОБА_1 у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення (а. с. 11, 12).

Зі змісту статті 76 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги, та зокрема можуть бути встановлені на підставі письмових доказів.

Частинами першоютретьою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстраціі? шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання маи?на в інтересах сім`і?, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Подібні висновки містяться у постановах Касаціи?ного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 180/2536/18, від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18.

Факт утримання може підтверджуватися, зокрема, доказами, які підтверджують, що основним і постіи?ним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала и?ому утримання.

Єдиним доказом спільного проживання та наявності сімейних відночин із загиблим заявник наводить свідчення свідків, а відсутність у неї достатніх доходів, вважає підставою для встановлення факту перебування її на утриманні загиблого, який за її доводами, отримував більші доходи, що давало йому можливість утримувати родину.

Водночас суд ставить під сумнів свідчення свідків ОСОБА_9 , та ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які є діаметрально протилежними тим, що надали свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_12 , у зав`язку з чим вважає їх суперечливими.

Доводи ж ОСОБА_1 про перебування на утриманні ОСОБА_6 не підтвердилися під час судового розгляду справи.

Посилання заявника у судовому засіданні про перерахування ОСОБА_6 двічі під час служби в ЗСУ коштів, а також надання ним готівкових коштів, не підтверджені жодними доказами. Твердження ОСОБА_1 про наявність у ОСОБА_6 достатнього заробітку та її утримання спростовуються даними з наданої Державою фіскальною службою України довідки про доходи.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про недоведеність ОСОБА_1 , що вона була членом сім`ї ОСОБА_6 у період з моменту розірвання шлюбу (27 вересня 2021 року) по день його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та перебувала на його утриманні.

Заявник не надала належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, а подані нею докази не підтверджують, зокрема, факту спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків, набуття майна, а також, що основним і постіи?ним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку ОСОБА_6 .

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що обставини, повідомлені заявником, не знайшли своє належне підтвердження під час судового розгляду справи, а тому відсутні підстави для задоволення її заяви про встановлення юридичного факту.

Керуючись статтями 2, 3, 10, 263-265, 293, 294, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс судового рішення складено 10 березня 2025 року.

Суддя Т. М. Ковальчук