ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

10 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 607/16890/22

Провадження № 22-з/820/49/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю представника позивача Моленя Р.Б.,

представниці відповідачки Магдич О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_1 в особі його представника адвоката Моленя Ростислава Богдановича про ухвалення додаткового рішення,

встановив:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення боргу.

ОСОБА_1 зазначив, що 5 лютого 2021 року між ним і ОСОБА_7 укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна (далі попередній договір), за яким ОСОБА_7 зобов`язався продати, а позивач купити житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами по АДРЕСА_1 (далі житловий будинок) і земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:001:1777, розташовану в селі Великі Гаї, Тернопільського району, Тернопільської області, та призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (далі земельна ділянка). Сторони зобов`язалися протягом строку до 5 квітня 2021 укласти договори купівлі-продажу нерухомого майна на умовах, передбачених попереднім договором.

До підписання попереднього договору позивач сплатив ОСОБА_7 у рахунок забезпечення виконання зобов`язання за цим договором кошти в сумі 280 000 грн (224 000 грн за житловий будинок, 56 000 грн за земельну ділянку), проте 5 квітня 2021 року ОСОБА_7 не виконав умови попереднього договору. Відтак згідно з пунктом 7 попереднього договору в ОСОБА_7 виникло зобов`язання повернути позивачу кошти в сумі 1 120 000 грн, а саме 280 000 грн сплачених ним у рахунок виконання зобов`язання та 840 000 грн 10% від ціни продажу нерухомого майна.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, а тому позивач пред`явив вимоги до його спадкоємців. Спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняли ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які зобов`язані солідарно погасити борг. Оскільки відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання, то вони повинні сплатити йому 358 445 грн 65 коп. інфляційних нарахувань за період з 6 квітня 2021 року по 31 жовтня 2022 року і 54 772 грн 60 коп. трьох процентів річних за період з 6 квітня 2021 року по 21 листопада 2022 року.

За таких обставин ОСОБА_1 просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на свою користь 1 120 000 грн авансу за попереднім договором, 358 445 грн 65 коп. інфляційних нарахувань, 54 772 грн 60 коп. трьох процентів річних.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 1 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 січня 2024 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 9 травня 2024 року, в позові відмовлено.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2024 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 9 травня 2024 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

Постановою Верховного Суду від 2 жовтня 2024 року постанову Тернопільського апеляційного суду від 9 травня 2024 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Розпорядженням голови Тернопільського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року справу передано на розгляд Хмельницького апеляційного суду.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 25 лютого 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 січня 2024 року та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2024 року скасовано та ухвалено нове рішення, розподіл судових витрат між сторонами змінено.

Позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на корить ОСОБА_1 280 000 гривень авансу, 89 611 грн 41 коп. інфляційних нарахувань, 13 693 грн 15 коп. трьох процентів річних, а всього 383 304 грн 56 коп. та 534 грн 75 коп. судового збору.

У решті позову відмовлено.

27 лютого 2025 року ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Моленя Р.Б., звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в апеляційному суді у розмірі 65 500 грн посилаючись на те, що він поніс ці витрати у зв`язку з переглядом рішення суду.

Доповнивши 7 березня 2025 року раніше подану заяву ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Моленя Р.Б., просив апеляційний суд винести додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_3 на свою користь судові витрати у розмірі 15 534 грн 75 коп., що включають суми переплати позивачем витрат на професійну правничу допомогу відповідачу у зв`язку з частковим задоволенням позову у розмірі 3 750 грн, та витрати позивача на сплату судового збору, які підлягають компенсації відповідно до пропорції задоволених позовних вимог у розмірі 11 784 грн 75 коп.

ОСОБА_8 обґрунтував додаткову заяву тим, що за скасованими додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2024 року та постановою Тернопільського апеляційного суду від 9 травня 2024 року він сплатив ОСОБА_3 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Відтак обчислена Хмельницьким апеляційним судом сума витрат ОСОБА_3 на професійну правничу допомогу у розмірі 11 250 грн вже сплачена відповідачці, що призвело до подвійного стягнення з позивача цих коштів. Тому ОСОБА_3 має повернути різницю між сплаченою їй та присудженою йому суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 750 грн (15000-11250), а належна до сплати позивачу сума витрат зі сплати судового збору у розмірі 11 784 грн 75 коп. не підлягає зменшенню на належну до сплати відповідачці суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 250 грн.

ОСОБА_3 подала заперечення на заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, вказавши, що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу є необґрунтованими та нереальними.

Судом встановлено, що на підставі договору про надання правничої допомоги від 26 травня 2022 року №26/05 (далі Договір) (т. 3 а.с. 131-133), укладеному між позивачем ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Молень, Багранюк та партнери» (далі Адвокатське об`єднання), і ордеру на надання правничої допомоги серії ВО №1092599 від 5 грудня 2024 року (т. 3 а.с. 130) адвокат Молень Р.Б. надавав позивачу ОСОБА_1 професійну правничу допомогу в апеляційному суді під час перегляду рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 січня 2024 року.

Пунктом 4.1 Договору встановлено, що розмір гонорару за надання правничої допомоги, передбаченої розділом 2 цього договору, встановлюється в розмірі, що визначається відповідно до тарифів на обчислення вартості послуг, які є додатком №1 до цього договору.

У пункті 4.2 Договору сторони визначили, що за домовленістю сторін до складу гонорару за надання правничої допомоги входить гонорар успіху адвоката Розмір гонорару успіху адвоката встановлюється за взаємною домовленістю сторін та сплачується лише у разі ухвалення рішення на користь клієнта, або у інших випадках, що визначаються сторонами.

В силу пункту 4.4 Договору суми гонорару зазначаються Адвокатським об`єднанням в актах про надання правової допомоги, які формуються ним в міру необхідності та вручаються безпосередньо клієнту: (уповноваженій особі клієнта) або направляються засобами поштового чи комунікаційного зв`язку за його місцезнаходженням.

Із положень пункту 5.2.7 Договору слідує, що клієнт за договором зобов`язується оплачувати Адвокатському об`єднанню вартість наданих послуг (виконаних робіт) або вартість їх окремих етапів своєчасно, в повному обсязі відповідно до умов договору. Моментом виконання обов`язку клієнтом з оплати послуг (робіт) за цим договором вважається дата оплати клієнтом 100% вартості послуг (робіт) або їх окремого етапу, визначеного договором.

Додатком №1 до Договору (далі Додаток; т. 3 а.с. 134) сторони встановили тарифи на обчислення вартості послуг.

Згідно з додатковою угодою №1 до Договору від 24 лютого 2025 року (далі Додаткова угода; т. 3 а.с. 135) на виконання вимог Договору сторони дійшли згоди, що вартість наданої правничої допомоги, пов`язаної з представництвом і захистом прав та інтересів клієнта під час розгляду справи №607/16850/22 становить: зустріч та усна консультації (1 година 520 грн); ознайомлення та вивчення документів наданих клієнтом (2 години 1 040 грн); вивчення законодавства, яке підлягає застосуванню та судової практики (2 години 1 040 грн); складання позовної заяви (1 документ 2 600 грн); складання клопотання про витребування доказів (1 документ 650 грн); складання письмових пояснень (1 документ 2 600 грн); складання заперечення на заяву про стягнення судових витрат (1 документ 2 600 грн); представництво інтересів клієнта в Тернопільському міськрайонному суді у справі (7 засідань 13 650 грн); складання апеляційної скарги (1 документ 2 600 грн); складання апеляційної скарги на додаткове рішення суду (1 документ 2 600 грн); представництво інтересів клієнта в Тернопільському апеляційному суді у справі (2 засідання 3 900 грн); складання касаційної скарги (1 документ 2 600 грн); складання письмових пояснень апеляційному суду (2 документа 5 200 грн); представництво інтересів клієнта у Хмельницькому апеляційному суді у справі (2 засідання 3 900 грн); гонорар успіху адвоката 20 000 грн, - а всього на суму 65 000 грн.

Зазначені грошові кошти клієнт зобов`язаний перерахувати на розрахунковий рахунок Адвокатського об`єднання, не пізніше шістдесяти днів з дня проголошення рішення суду, прийнятого за наслідками розгляду справи, чи ухвали про закриття провадження у справі, вказаної у пункті 1.1 Додаткової угоди.

27 лютого 2025 року Адвокатське об`єднання та ОСОБА_1 склали акт про надання правничої допомоги за Договором (далі Акт; т. 3 а.с. 136), за замістом якого Адвокатське об`єднання надало Шевчуку Ю.В. юридичні послуги, зазначені в Додатковій угоді, всього на суму 65 000 грн.

Разом із поданням апеляційної скарги (т. 2 а.с. 1-9) ОСОБА_1 зробив заяву про подання доказів щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу у п`ятиденний строк із дня винесення постанови.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частинами другою, восьмою статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В силу статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ?...? ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 41 постанови від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», роз`яснив, що якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного Бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи на підставі ?...? ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання. Проте якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи. Сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування цих витрат.

До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.

Витрати на професійну правничу допомогу повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами, які подаються учасником справи до суду до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення (за умови, що до закінчення судових дебатів учасник справи зробив про це відповідну заяву).

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 зауважив, що для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм. З урахуванням цього принципу: у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі №346/2744/21.

До прийняття 25 лютого 2025 року судом апеляційної інстанції постанови у справі ОСОБА_1 не подав докази на обґрунтування своїх витрат на професійну правничу допомогу, зокрема: Договір, Додаток, Додаткову угоду та Акт, - у зв`язку з чим апеляційний суд був позбавлений можливості вирішити питання про розподіл понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в апеляційному суді.

Такі документи ОСОБА_1 подав вже після проголошення судом апеляційної інстанції постанови у справі. Натомість заява ОСОБА_1 не містить обґрунтування поважності причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі.

Щодо додаткової заяви ОСОБА_1 про розподіл судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, то апеляційним судом ухвалено рішення з цього питання, а задоволення вказаної заяви призведе до зміни суті основного рішення. ОСОБА_1 не позбавлений можливості вирішити питання про повернення сплачених за скасованими судовими рішеннями коштів у порядку повороту виконання рішення, постанови (стаття 444 ЦПК України).

Отже, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 81, 137, 141, 270, 367, 381, 389, 391 ЦПК України,

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 березня 2025 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук