Номер провадження: 22-ц/813/2328/25
Справа № 947/3036/24
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Волкової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Желдакова Ярослава Ігоровича, представника ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 липня 2024 року, постановленого під головуванням судді Бескровного Я.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Одесагаз» про захист прав споживачів, -

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Одесагаз» (далі АТ «Одесагаз») про захист прав споживачів, в якому просив:

- визнати недійсним та скасувати рішення відповідача про задоволення Акту про порушення №03583 від 05.10.2023, яке оформлене Рішенням комісії №3105 аб. від 23.11.2023;

- визнати недійним та скасувати рішення відповідача про нарахування вартості не облікованого об`єму газу 9443,85 грн., яке оформлене Актом-рахунком №03583 від 21.11.2023р.;

- визнати недійсним та скасувати рахунок на оплату №20347 від 09.10.2023р. у сумі 2311,15 грн. за експертизу та позачергову повірку газового лічильника;

- стягнути моральну шкоду у розмірі 5000 грн.;

- стягнути судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проживає у будинку по АДРЕСА_1 і є споживачем природного газу АТ «Одесагаз».

05.10.2023 року до його помешкання прибули працівники АТ «Одесагаз», які склали Акт про порушення №03583, у якому зазначили несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. В подальшому вони склали протокол про направлення ЗВТ на експертизу.

09.10.2023 року працівниками АТ «Одесагаз» було складено Акт №392 експертизи ЗВТ та пломб, у якому виявили порушення цілісності заводського тавра та ЗВТ, після чого йому було виставлено рахунок у розмірі 23111,16 грн.

23.11.2023 року працівниками АТ «Одесагаз» складено рішення комісії №3105аб та акт і здійснено донарахування у розмірі 9443,85 грн.

Позивач вважає, що рішення про донарахування йому обсягу спожитого газу на вищевказану суму є незаконним, оскільки проведеною експертизою не виявлено порушення цілісності пломб, та наслідку у вигляді впливу на результати вимірювання.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 липня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Желдаков Я.І., представник ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтування своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що конкретних фактів несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ з боку споживача послуг відповідачем не було зазначено в жодному документі, тим більш тих, які б призвели до викривлення даних обліку природного газу.

Також апелянт зазначив, що судом не були розглянуті позовні вимоги в повному обсязі, а саме вимоги про стягнення моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 , представник АТ «Одесагаз» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, які зводяться лише до висловлювань про незгоду з рішенням суду, без надання належних доказів.

В судове засідання призначене на 25 лютого 2025 року учасники справи не з`явилися, були сповіщені належним чином (а.с. 136, 136 зв.б.).

Від адвоката Желдакова Я.І., представника ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 , представника АТ «Одесагаз» до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю (а.с. 139, 140-141).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання та явка яких не визнавалась судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу за адресою: в АДРЕСА_2 , має особовий рахунок № НОМЕР_1 , обсяг природного газу контролюється лічильником «Premagas MKM G-6» заводський №2304211, станом на 09.08.2023 року показник лічильника 69324.

ОСОБА_1 у вересні 2024 року звернувся до АТ «Одесагаз», зазначивши, що показник лічильника складає 68423, внаслідок чого дані показника лічильника різняться.

05.10.2023 року працівники АТ «Одесагаз» у присутності позивача склали Акт про порушення №03583, у якому встановили та зазначили несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, що є порушенням Кодексу газорозподільних систем, про що 05.10.2023 року було складено протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу, який підписано позивачем.

09.10.2023 року працівниками відповідача було складено Акт експертизи ЗВТ та пломб №392 у якому було встановлено порушення цілісності заводського тавра на ЗВТ, навколо пломби чисельні підколи та подряпини, після чого позивача було виставлено рахунок №20347 від 09.10.2023 року на суму 23111,16 грн. за проведення експертизи.

23.11.2023 року відбулося засідання комісії розгляду актів про порушення АТ «Одесагаз», за результатами якого прийнято рішення №3105аб щодо задоволення акту про порушення від 05.10.2023 року. Вказаний акт залишено без змін та вирішено донарахувати позивачу, споживачу природного газу, що був присутній при виявленні порушення 1297,22 кубічних метрів газу, із сумою до оплати 9443,85 грн.

Згідно висновку метрологічного дослідження ПП «Науково-вирбоничого центру оцінки відповідності «Юг» №024644 від 12.10.2023, лічильник позивача «Premagas MKM G-6» заводський №2304211 визнаний непридатним до подальшого використання.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволені позову, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості та недоведеності заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.

Правовідносини між позивачем та відповідачем регулюються, зокрема, договором розподілу природного газу, типова форма якого затверджена постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2498, а також спеціальними нормами законодавства, а саме Законом України «Про ринок природного газу» та затвердженим відповідно до даного закону Кодексом газорозподільних систем (постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015 року.

Відповідно до п. 1 глави 6 розділу X Кодексу ГРС власник комерційного ВОГ або суб`єкт господарювання, що здійснює його експлуатацію на підставі відповідного договору з власником, забезпечує належний технічний стан комерційного ВОГ та його складових (зокрема ЗВТ), а також проведення періодичної повірки ЗВТ в порядку, визначеному главою 7 розділу X Кодексу, та відповідає за дотримання правил експлуатації комерційного вузла обліку та його складових (ЗВТ).

За збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті про пломбування. (п. 4 глави 6 розділу Х Кодексу ГРС).

Згідно з частинами 1, 2 статті 59 Закону «Про ринок природного газу» суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку природного газу, зокрема є: несанкціонований відбір природного газу; самовільне під`єднання до системи, зривання або пошкодження цілісності пломб, повірочного тавра, заглушок тощо, що впливає на безпеку постачання природного газу або результати вимірювання.

Пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу - це втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Пошкодження пломб відсутність чи пошкодження цілісності пломб, пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломби (дріт, кордова нитка тощо), гвинтів, на яких закріплено пломбувальний матеріал, у тому числі відсутність чи пошкодження на ЗВТ (лічильнику газу) пломб з відбитками тавр про їх повірку або індикаторів дії впливу постійного магнітного поля (далі магнітні індикатори), або підтверджений факт підробки пломби за умови наявності акта про пломбування (іншого документа, що підтверджує факт пломбування і передачу на збереження ЗВТ/лічильника газу та установлених пломб і магнітних індикаторів).

Відповідно до пп.2 п.7 глави 9 розділу Х Кодексу ГРС, у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак нижченаведених порушень представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення, зокрема про: пошкодження ЗВТ (лічильника газу).

В даному випадку, актом експертизи ЗВТ та пломб №392 було встановлено порушення цілісності заводського тавра на ЗВТ, що в свою чергу порушує захист від несанкціонованого демонтажу на місці експлуатації в цілому і дає можливість для використання газу, що не обліковується.

Судом вірно зазначено, що за збереження та цілісність вузла обліку природного газу, має відповідати саме споживач та відповідно він має нести за це відповідальність, як користувач ВОГ.

Експертиза засобу вимірювальної техніки/експертиза пломб - комплекс заходів, які здійснюються комісією з проведення експертизи ЗВТ та пломб, яка затверджується наказом Оператора ГРМ, або суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України «Про судову експертизу», з метою отримання даних щодо відповідності засобу вимірювальної техніки/пломб параметрам, визначеним їх виробниками, умовам монтажу та експлуатації, їх цілісності чи відповідності метрологічним характеристикам, а також пересвідчення у відсутності інших ознак впливу на засіб вимірювальної техніки/пломбу, які можуть свідчити про втручання в засіб вимірювальної техніки/пломбу та викривлення результатів вимірювання (Абзац пункту 4 глави 1 розділу I Кодексу ГРС).

Методики є підставою для застосування її положень та нарахування вартості необлікованої електричної енергії (плати за поставлену електричну енергію), (п.8.21)».

Таким чином, правопорушення на ринку природного газу підлягає доказуванню єдиним документом - актом про порушення.

Розрахунок необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення здійснюється за наявності акта про порушення та у порядку, визначеному в розділі XI Кодексу ГРС.

У разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 19 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення (п.1 глави 3, розділу ХІ Кодексу ГРС).

Судом встановлено, що з аналізу обсягу спожитого природного газу за особовим рахунком № НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачається, що після зняття лічильника газу та направлення його на експертизу та встановлення підмінного лічильника газу витрати споживання природного газу суттєво збільшилися. Так, за розрахункові періоди грудень 2021 року, січень 2022 року, лютий 2022 року, березень 2022 року було спожито 139,155,105 та 75 м.куб, відповідно; за розрахункові періоди грудень 2022 року, січень 2023 року, лютий 2023 року, березень 2023 року було спожито 53,74,78 та 65 м.куб, відповідно. На новому лічильнику обсяг природного газу за розрахункові періоди грудень 2023 року, січень 2024 року, лютий 2024 року було вже спожито 288,360 та 310 м.куб, відповідно, тобто обсяг зріс майже у 5 разів.

На підставі вищевикладеного, суд встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволені позову.

Висновки суду відповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги адвоката Желдакова Я.І., представника ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що конкретних фактів несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ з боку споживача послуг відповідачем не було зазначено в жодному документі, тим більш тих, які б призвели до викривлення даних обліку природного газу, колегія суддів залишає без задоволення, оскільки актом експертизи ЗВТ та пломб №392 було встановлено порушення цілісності заводського тавра на ЗВТ, тобтопозивач допустив несанкціонований відбір природного газу, тому він зобов`язаний компенсувати вартість недорахованого об`єму природного газу в розмірі 9443,85 грн. за правилами, встановленими Кодексом газорозподільних систем.

Доводи про те, що судом не були розглянуті позовні вимоги в повному обсязі, а саме вимоги про стягнення моральної шкоди, колегія суддів відхиляє, оскільки судом було відмовлено позивачу у задоволені позову за недоведеністю позовних вимог та встановлено, що позивач допустив несанкціонований відбір природного газу, тобто не знайшло підтвердження того, що діями відповідача позивачу спричинена моральна шкода.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявлених вимог, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Також колегія суддів вважає, що вказані доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну, всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Крім того, зазначені доводи не вказують на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на незаконність судового рішення, і не є визначальними при ухваленні рішення.

Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції надано не було.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянуті судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Желдакова Ярослава Ігоровича, представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 10 березня 2025 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ С.М. Сегеда