Справа № 603/132/25
Провадження №2/603/118/2025
УХВАЛА

12 березня 2025 року м.Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Пасічник А.З., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Представниця адвокатка Бідак О.О., яка діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії ВС №1338419 від 08.03.2025 в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить розірвати шлюб зареєстрований 01 липня 2020 року між позивачкою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , Монастириським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, а судові витрати залишити за позивачкою.

Ознайомившись із матеріалами вище вказаної позовної заяви, приходжу до висновку, що позов ОСОБА_1 слід залишити без руху, виходячи із міркувань про те, що вона не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Із урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Отже, при розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України - суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо. Також, від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується. Вже на стадії пред`явлення позову позивач повинен довести певне коло фактів, що мають процесуальне значення, мається на увазі доведення фактів наявності передумов права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Так, відповідно до вимог ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. При цьому, позовна заява повинна містити зокрема і: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору, передбачено ч. 6 ст. 175 ЦПК України.

Частина 5 ст. 177 ЦПК України зобов`язує позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, зі змісту позову слідує, що позивачка, звертаючись до суду з цим позовом, посилається на ст. ст. 110 СК України та просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 3 ст. 105 СК України зазначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Так, ч 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частина 2 ст. 112 СК України зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з аналізу зазначених статей слідує, що позивачці, при зверненні до суду з такими вимогами, необхідно довести, що вона дійсно перебуває у шлюбі з відповідачем.

Відповідно до п. п. 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують обставини вказані позивачем, зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до позовної заяви про розірвання шлюбу додаються: оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтва про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог.

Позивачки, звертаючись до суду, відповідно до ст. ст. 175, 177 ЦПК України, повинна надати докази на підтвердження того, що вона дійсно перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, тобто оригінал свідоцтва про шлюб, або зазначити про намір надання його під час судового розгляду. Долучений до матеріалів справи оригінал свідоцтва про шлюб достеменно підтверджує правомірність виникнення судового провадження щодо шлюбу, тобто для розгляду справи по суті та ухвалення рішення про розірвання шлюбу - оригінал свідоцтва про шлюб є доказом, що підтверджує існування шлюбу на час розгляду справи в суді. У разі існування перешкод у можливості поданні суду оригіналу свідоцтва про шлюб, до позовної заяви слід долучити письмове клопотання про витребування копії актового запису про шлюб із відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану.

За ч. 2 ст. 95 ЦПК України - письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч. 4 ст. 95 ЦПК України). Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом, із зазначенням дати такого засвідчення (ч. 5ст. 95 ЦПК України). Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом (ч. 3 ст. 95 ЦПК України). Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч. 6 ст. 95 ЦПК України).

Крім того, варто зазначити, що норма ч. 1 ст. 110 СК України стосується випадків, коли один із подружжя заперечує проти розірвання шлюбу, у зв`язку з чим позасудовий спосіб розірвання шлюбу є неможливим, або коли інший з подружжя не заперечує проти розірвання шлюбу, але ухиляється від подання відповідної спільної заяви до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно із п. 3, п. 4 Постанови Верховного Суду України за № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених ст. ст. 106, 107 СК.

При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору.

Розірвання шлюбу судом відбувається:

- за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей;

- за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК;

- за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК;

- за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК.

В даному випадку у позовній заяві представниця позивачки не обґрунтувала звернення з цією позовною заявою до суду та не вказала відомості про наявність чи відсутність спільних дітей та існування між подружжям спору з приводу розірвання шлюбу, а також не вказала на перешкоди розірвання шлюбу у позасудовому порядку.

У позовній заяві окремим абзацом зазначено «у подружжя дітей немає», проте в подальшому в тексті позовної заяви значиться наступне - «діти проживають разом з позивачем, проти чого відповідач не заперечує», що суперечить одне одному.

Позовна заява повинна містити не тільки дані чи є від шлюбу неповнолітні діти, а відомості про те, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу.

У разі наявності у шлюбі дітей, позивачці слід долучити до позовної заяви відповідні докази на підтвердження такої обставини.

Також, позивачці необхідно подати суду позовну заяву із усуненими недоліками, в якій обов`язково зазначити причини звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу та, відповідно, перешкоди неможливості розірвання такого у спосіб подання обома із подружжя спільної заяви до органів державної реєстрації актів цивільного стану, що передбачено ст.106 СК України (незгода відповідача з розлученням, або ухилення ним від подання спільної заяви до органів державної реєстрації актів цивільного стану).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Залишення вказаної позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачці у доступі до правосуддя після усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі вищевикладеного, позовна заява в порядку ст. 185 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175-176, 185 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу залишити без руху, надавши позивачу строк десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Недоліки усунути шляхом обґрунтування підстав, з якими позивачка звертається до суду в порядку розірвання шлюбу, передбаченому ст. 110 СК України; надати відомості про можливість або відсутність такої, щодо надання оригіналу свідоцтва про шлюб; зазначити про наявність у подружжя дітей та відсутності можливості розірвання шлюбу в порядку ст. 106 СК України.

У випадку невиконання зазначених в ухвалі вимог до встановленого терміну, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту підписання.

Суддя А. З. Пасічник