Головуючий суддя
в суді І інстанції Потапенко А.В.
Єдиний унікальний № 374/35/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

10 березня 2025 року Ржищівський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Потапенка А.В.,

за участі:

секретаря - Папенко О.О.,

представника позивача - ОСОБА_1 (не з`явився),

відповідача - ОСОБА_2 (не з`явилась),

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в м. Ржищів Київської області цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

У лютому 2025 року АТ КБ "ПРИВАТБАНК" через Електронний суд звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Позовні вимоги мотивовано тим, що між сторонами 30.05.2010 було укладено договір б/н, з метою отримання банківських послуг. Станом на 30.05.2010 клієнтка мала прізвище - " ОСОБА_3 ", згодом змінила прізвище на " ОСОБА_4 ". Підписавши заяву, відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Позивач посилався на те, що при укладенні договору сторони керувались ст. 207, ч. 1 ст. 634, ч. 2 ст. 639, ч. 2 ст. 642 ЦК України. З моменту підписання відповідачкою заяви, між банком та відповідачкою був укладений договір в порядку ч.1 ст. 634 ЦК України, шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору. Відповідачці було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 50 000 грн. Відповідачка отримувала кредитні картки. В процесі користування рахунком відбулась зміна відсоткової ставки на 42,0 % річних. Відповідачка була належним чином повідомлена про умови кредитування, зокрема щодо сплати відсотків. Починаючи з 15.04.2020відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме: згідно п. 1.3 у розмірі 42,0 %.

Представник позивача посилався на те, що станом на 02.01.2025 виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 51 075 грн 33 коп., яка складається з: 41043 грн 03 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 10 032 грн 30 коп.- заборгованість за простроченими відсотками.

Вказуючи на те, що позичальник порушив вимоги договору позивач, посилаючись на ст. ст. 509, 526, 527, 530, 610, 629, 1050, 1054 ЦК України, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.05.2010 у розмірі 51 075 грн 33 коп., з яких: 41043 грн 03 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 10 032 грн 30 коп.- заборгованість за простроченими відсотками, витрати на відшкодування судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 04.02.2025 відкрито провадження та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подавши заяву від 24.02.2025 про розгляд справи без участі представника, проти заочного розгляду не заперечував, позовні вимоги підтримував (а.с.137).

Відповідачка ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками не отримала, рекомендовані листи з повідомленнями про вручення поштових відправлень повернулись на адресу суду без вручення адресату з приміткою листоноші: "адресат відсутній за вказаною адресою". У судове засідання відповідачка не з`явилась двічі поспіль, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, шляхом розміщення оголошення про виклик на веб-сайті судової влади України в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки відповідачка не повідомляла, заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, відзив на позов у встановлений судом строк, та клопотань про відкладення розгляду справи не надсилала.

За змістом п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, суд вирішив розглядати справу без участі сторін, у порядку, передбаченому ч.4 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України.

Судом встановлено наступні обставини.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 30.05.2010 було укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку. У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.80, 81-88). Анкета-заява від 30.05.2010 та Заява про приєднання до Умов та правил від 15.04.2020 підписана відповідачкою власноруч.

Згідно з наданим банком розрахунком, у відповідача за вказаним кредитним договором станом на 02.01.2025 виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 51 075 грн 33 коп., з яких: 41043 грн 03 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 10 032 грн 30 коп.- заборгованість за простроченими відсотками (а.с.43-зворот- 58).

Згідно з випискою з рахунку за договором №б/н за період з 14.12.2012 - 07.01.2025, ОСОБА_2 користувалась коштами кредитної картки з грудня 2012 року (зняття готівки, покупка) по грудень 2023 року (зарахування переказу коштів) (а.с. 59-79).

Норми права, застосовані судом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надано відповідні пільги.

Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Застосування конструкції договору приєднання та його умови, у переважній більшості випадків, розробляє підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Оцінка судом аргументів сторін, доказів.

Зважаючи на наявність підписаної сторонами 30.05.2010 анкети-заяви, а також підписаної між сторонами заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 15.04.2020, між сторонами укладено договір споживчого кредитування. Підписана відповідачкою заява про прєднання до Умов та Правил надання послуг від 15.04.2020 містить відомості про розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, інформацію про розмір кредитного ліміту, інформацію про строк кредитування, умови повернення кредиту та порядок сплати відсотків, а також інші умови договору (а.с.81-88 зворот).

За таких обставин, позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту та простроченими відсотками ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду.

У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги.

Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Такі висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 333/5483/20 та інших.

Як встановлено судом, банком надано належний доказ щодо заборгованості відповідачки за тілом кредиту - згідно із виписки з рахунку за договором №б/н за період з 14.12.2012 - 07.01.2025, ОСОБА_2 користувалась коштами кредитної картки з грудня 2012 року (зняття готівки, покупка) по грудень 2023 року (зарахування переказу коштів) (а.с. 59-79).

Враховуючи викладене, позовні вимоги АТ КБ "ПРИВАТБАНК" підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією №BOJ6784760 від 17.01.2025 про сплату судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

В порядку, передбаченому ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст. 207, 526, 551, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1051, 1054 ЦК України, та ст. 2, 4, 12, 81, 82, 141, 247, 265, 273, 279, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 ,- задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 30.05.2010 у розмірі 51075 (п`ятдесят одна тисяча сімдесят п`ять) гривень 33 копійки, з яких: 41 043 грн 03 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 10 032 грн 30 коп.- заборгованість за простроченими відсотками; та витрати на відшкодування судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повні найменування сторін:

- АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", , юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д;

- ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя А.В. Потапенко