Провадження № 2/201/806/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Куць О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Сідельника Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОБУД СЕРВІС» про визнання договорів укладеними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «НОВОБУД СЕРВІС» про визнання договорів укладеними.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником 3/4 частини нежитлового приміщення у будівлі комерційного призначення з торгівельними приміщеннями та автопаркінгом загальною площею 1483, 6 кв.м., основна площа 985,9 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а також нежитлового приміщення - автопаркінгу площею 886,9 кв.м., розташованого в будівлі комерційного призначення з торгівельними приміщеннями та автопаркінгом у підвалі автопаркінг-нежитлові приміщення за цією ж адресою. Вказана будівля комерційного призначення 28 лютого 2007 року була передана «РАтиборградстрой» на баланс ТОВ «НОВОБУД СЕРВІС» за актом приймання-передачі. Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 23 січня 2012 року № 26 були внесені зміни в облікові дані щодо прийняття на баланс ТОВ «НОВОБУД СЕРВІС» будівлі комерційного призначення з торговельними приміщеннями та автопаркінгом за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, 01 липня 2021 року, між ТОВ «НОВОБУД СЕРВІС» та ОСОБА_1 було укладено договір № Підвал/2021 та договір № Приміщення/2021 щодо обслуговування вказаної будівлі та визначено обсяг обов`язків та процедуру взаємодії ОСОБА_1 з балансоутримувачем будівлі - ТОВ «НОВОБУД СЕРВІС». Після спливу строку дії вищевказаних договорів, ТОВ «НОВОБУД СЕРВІС» ініціювало велику кількість судових позовів проти ОСОБА_1 з метою вчинення на неї тиску для підписання нової редакції договору на вкрай невигідних умовах з цілком необґрунтованими цінами на послуги.

За відсутності будь-якого компромісу та діалогу, з метою врегулювання питання обслуговування будівлі комерційного призначення по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 було направлено на офіційну адресу ТОВ «НОВОБУД СЕРВІС» підписані нею проекти договорів (проект договору № Приміщення/2023 від 27 грудня 2023 року про обслуговування будинку та прибудинкової території; проект договору № Підвал/2023 від 27 грудня 2023 року про обслуговування будинку та прибудинкової території). Вказані проекти договорів були направлені ТОВ «НОВОБУД СЕРВІС» разом із супровідною заявою засобами поштового зв`язку та отримані товариством. Умови, зазначені у проектах договорів, не відрізнялись від умов, зазначених у договорах 2021 року.

Позивач вказувала, що за період з 27 грудня 2023 року по день подання позовної заяви відповідачем виставлялись щомісячно рахунки з відповідним цільовим призначенням, що прямо вказує на те, що між нею та відповідачем наявні правовідносини споживача та надавача комунальних послуг, а вона в свою чергу сплачувала зазначені рахунки. Відповідачем не вчинялись протягом січня 2024 року по жовтень 2024 року дії, направлені на припинення обслуговування належних їй приміщень. В той же час, вона продовжувала сплачувати грошові кошти за обслуговування будівлі. На переконання позивача, вказані конклюдентні дії з боку сторін підтверджують наявність волевиявлення на укладання договору у запропонованій редакції. Жодних відповідей, відмов, коментарів або інших листів щодо направлених проектів договорів на її адресу відповідачем не направлялось.Беручи до уваги той факт, що після одержання проектів договорів, по завершенню терміну для надання відповіді (заперечень) на укладання вказаних договорів, ТОВ «НОВОБУД СЕРВІС» продовжували обслуговувати її приміщення, виставляти рахунки й одержувати плату, товариство прийняло запропоновані умови договорів. Посилаючись на норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та приписи ст. 642 ЦК України ОСОБА_1 просила визнати укладеними договір № Приміщення/2023 від 27 грудня 2023 року про обслуговування будинку та прибудинкової території між нею та ТОВ «НОВОБУД-СЕРВІС», а також договір № Підвал/2023 від 27 грудня 2023 року про обслуговування будинку та прибудинкової території (т.1, а.с. 1-6).

23 грудня 2024 року представник відповідача - адвокат Кок С.А. направив до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ОСОБА_1 дійсно є власником нежитлового приміщення загальною площею 886,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 . Також за цією адресою на праві приватної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить нежитлове приміщення загальною площею 1483,6 кв.м. Вказані нежитлові приміщення розташовані в будівлі комерційного призначення по АДРЕСА_1 у м. Дніпрі, яке відповідно до акта приймання-передачі з баланса на баланс від 28 лютого 2007 року перейшло до ТОВ "НОВОБУД СЕРВІС".

Рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 23 січня 2012 року № 26 були внесені зміни в облікові дані щодо прийняття на баланс ТОВ "НОВОБУД СЕРВІС" будівлі комерційного призначення з торговельними приміщеннями та автопаркінгом за адресою: АДРЕСА_1 .

01 липня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ "НОВОБУД СЕРВІС" були укладені Договори № Підвал/2021 про обслуговування будинку та прибудинкової території та № 1,2 поверх/2021 про обслуговування будинку та прибудинкової території. Вказані договори припинилися у зв`язку зі спливом строку, на який вони були укладені - 31 грудня 2021 року. Після цієї дати договірні відносини між сторонами спору відсутні.

Представник відповідача зазначав, що в провадженні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з березня 2023 року перебуває цивільна справа № 201/2724/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ "НОВОБУД СЕРВІС" про визнання дій незаконними та неправомірними, скасування тарифів та зобов`язання здійснити перерахунок.

Предметом спору у справі № 201/2724/23 є незгода ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з ціною послуг ТОВ "НОВОБУД СЕРВІС" по обслуговуванню будинку та прибудинкової території будівлі комерційного призначення по АДРЕСА_1 .

На переконання відповідача, намагаючись затягнути спір у справі № 201/2724/23 представник ОСОБА_1 подав цей позов, який має очевидно штучний характер, є завідомо безпідставим за відсутності предмета спору, проявом зловживання процесуальними правами, що суперечать завданню цивільного судочинства та вводить суд в оману. Представником ОСОБА_1 - адвокатом Федорчуком К. Ю. заявлено клопотання про зупинення провадження у справі № 201/2724/23 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі № 201/13731/24.

Представник відповідача вказував, що будівля комерційного призначення з торгівельними приміщеннями та автопаркінгом за адресою: АДРЕСА_1 не є багатоквартирним будинком, а тому предметом договору між сторонами не може бути постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами. Зазначав, ТОВ "НОВОБУД СЕРВІС" не є виконавцем комунальних послуг, а тому правовідносини між сторонами не регулюються нормами Закону України "Про житлово-комунальні послуги", як і не розповсюджуються на правовідносини між сторонами, будь-які порядки, правила та методики, передбачені законодавством про житлово-комунальні послуги. Направлені позивачем проекти договорів не містили істотних умов, предмету договору, а саме переліку послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території, містили розмір щомісячної плати за послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території за квадратний метр приміщення ОСОБА_1 на рівні 10,00 грн. у Договорі № Приміщення/2023 та на рівні 8,00 грн. у Договорі № Підвал/2023; містили п.п. 10.6 та 10.7 в наступній редакції : "10.6. Договір діє з моменту підписання його сторонами до 31 грудня 2024 року (включно) та автоматичній пролонгації не підлягає", "10.7. Договір набирає чинності з дня його підписання обома Сторонами". Між тим, на переконання відповідача тільки через це не висловлення заперечень проти укладення вказаних договорів (мовчання) взагалі не можна визнати укладенням цих договорів (акцептом).Листом від 09 лютого 2024 року вих. № 9/02 ТОВ "НОВОБУД СЕРВІС" повідомили ОСОБА_1 про те, що усім власникам приміщень будівлі комерційного призначення з торгівельними приміщеннями та автопаркінгом, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , ТОВ "НОВОБУД СЕРВІС", до оплати пред`являється однакова вартість послуг за обслуговування одного кв.м. приміщення, що розрахована як сума витрат ТОВ "НОВОБУД СЕРВІС" на утримання та обслуговування будівлі, поділена на її загальну площу. З 01 жовтня 2023 року розмір щомісячної плати за послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території за квадратний метр приміщення становить 22,66 грн. для усіх власників. З урахуванням викладеного, була відхилена пропозиція ОСОБА_1 укласти договори № Приміщення/2023 "про обслуговування будинку та прибудинкової території" та № Підвал/2023 "про обслуговування будинку та прибудинкової території" на запропонованих умовах. Лист від 09 лютого 2024 року вих. № 9/02 ТОВ "НОВОБУД СЕРВІС" був відправлений цього ж дня на адресу електронної пошти представника ОСОБА_1.: ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зазначений в укладених 01 липня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ "НОВОБУД СЕРВІС" Договорах № Підвал/2021 про обслуговування будинку та прибудинкової території та № 1,2 поверх/2021 про обслуговування будинку та прибудинкової території. Проекти договорів, що є предметом спору, не є договорами про надання комунальних послуг, а ТОВ "НОВОБУД СЕРВІС" не є виконавцем або постачальником комунальних послуг, оскільки не має відповідних ліцензій та правоздатності. Отже, на переконання представника відповідача, завідомо безпідставим є обґрунтування позву нормами ч. 4 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", положеннями Закону України "Про захист прав споживачів". Посилаючись на норми ст.ст. 202, 205, 626, 627, 638, 640-642 ЦК України, адвокат Кок С.А. просив відмовити у задоволенні позовних ОСОБА_1 . Вказував, що судовими витратами, які ТОВ "НОВОБУД СЕРВІС" понесло і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, є витрати на професійну правничу допомогу адвоката Кока С. А. на підставі договору про надання правової допомоги від 06 грудня 2024 року, що орієнтовно складають 20 000,00 грн. (т.1, а.с. 121-130).

07 січня 2025 року від представника ОСОБА_1 -адвоката Федорчука К.Ю. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що предмет позову у даній цивільній справи різниться з предметом спору у справі № 201/2724/23, отже безпідставними є посилання відповідача на зловживання позивачем процесуальними правами. Також представником позивача зазначено, що проекти договорів містили усі істотні умови, передбачені ст. 638 ЦК України, не відрізнялись від умов договорів 2021 року, відтак наведені відповідачем аргументи є незмістовними (т.1, а.с. 206-209).

09 січня 2025 року від представника ТОВ «НОВОБУД СЕРВІС» -адвоката Кока С.А. до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній зазначив, що представником позивача не спростовані аргументи відповідача стосовно того, що проекти договорів не містили істотних умов, предмету договору, а саме переліку послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території. Представник відповідача також звернув увагу суду на п.10.6 та 10.7 проектів Договорів, а також на неправильне застосування позивачем норм матеріального Закону й позицію ОСОБА_3 у справі № 201/16590/24 (т.1, а.с. 214-218).

Також представником позивача - адвокатом Федорчуком К.Ю. 17 лютого 2025 року направлені додаткові пояснення на заперечення ТОВ "НОВОБУД СЕРВІС", в яких зазначено, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження штучного характеру спору між сторонами. Після одержання проектів договорів й по завершенню терміну для надання відповіді (заперечень) на їх укладання, ТОВ "НОВОБУД СЕРВІС" продовжували обслуговувати приміщення позивача, виставляти рахунки і одержувати плату, відтак в силу ст. 642 ЦК України відповідач прийняв запропоновані умови. Крім того, представник позивача посилався на безпідставність аргументів відповідача щодо направлення на електронну адресу ОСОБА_1 відмови від укладання спірного договору, оскільки вказана адреса не була офіційною, а тому направлення листів на сторонню електронну адресу не може кваліфікуватись як належне підтвердження відмови від укладання договору (т.1, а.с. 252-254).

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 15 листопада 2024 року Покопцевої Д.О. заявлено самовідвід від розгляду даної цивільної справи та передано її до канцелярії суду для визначення іншого судді в порядку ст. 33 ЦПК України (т.1, а.с.103-104).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 18 листопада 2024 року позовна заява передана для розгляду судді Куць О.О. (т.1, а.с.105).

Ухвалою судді від 22 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху (т.1, а.с. 106-107).

Ухвалою судді від 27 листопада 2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (т.1, а.с.113-114).

Ухвалою суду від 03 січня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу для розгляду по суті (т.1, а.с. 200).

Ухвалою суду від 03 березня 2025 року суд перейшов у стадію ухвалення рішення, оголошення якого призначене на 11 березня 2025 року.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Федорчук К.Ю. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача - адвокат Кок С.А. просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на їх необґрунтованість, а також у судових дебатах просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20000 грн.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником частки об`єкта нежитлового приміщення загальною площею 886,9 кв.м (опис об`єкта: в будівлі комерційного призначення з торгівельними приміщеннями та автопаркінгом літ. А-7 у підвалі авто-паркінг-нежитлові приміщення поз. 1-3, 5-14, 16) за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1) на підставі договору дарування від 07 червня 2013 року № 274, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Баден А.Є.(т.1, а.с. 37-38, 41-42).

Також позивачеві належить частки нежитлового приміщення загальною площею 1483, 6 кв.м., основна площа - 985, 9 кв.м., за вищевказаною адресою у будівлі комерційного призначення з торгівельними приміщеннями та автопаркінгом літ. А-7 в прибудові- літ. А61, нежитлові приміщення на І- ому поверсі поз. 1, 2а, 3-10, 10а, 11, 12а, 13а, 14а, 15-30, 30а, ІІ, VII, VIII; на ІІ-ому поверсі поз. 31-71, І, V, VI, літ. а3, а4 ганки на підставі свідоцтва про право власності серія та номер - НОМЕР_1 від 30 грудня 2013 року, виданого реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (т.1, а.с. 39-40).

28 лютого 2007 року актом приймання-передачі будівля комерційного призначення з торговельними приміщеннями та автопаркінгом, розташована у АДРЕСА_1 передана з балансу ТОВ «Ратіборградстрой» на баланс відповідача ТОВ «Новобуд Сервіс».

Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами тривалий час існує спір щодо розміру оплати за обслуговування будинку та прибудинкової території. Крім того, ОСОБА_1 до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська подано позов до ТОВ "НОВОБУД СЕРВІС" про стягнення понесених витрат по оплаті комунальних послуг (безпідставно отриманих коштів) у сумі 1029676,07 грн. (цивільна справа № 201/16590/24) з посиланням на не укладання між сторонами договору на обслуговування (т.1, а.с. 221-236). Крім того, у відзиві на позовну заяву представник відповідача посилається на справу № 201/2724/23 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Новобуд Сервіс» про визнання дій незаконними та неправомірними, скасування тарифів та зобов`язання здійснити перерахунок (т.1, а.с. 171-174).

З матеріалів справи вбачається, що 01 липня 2021 року між ТОВ «НОВОБУД СЕРВІС» та ОСОБА_1 було укладено договір №1,2 поверх/2021 про обслуговування будинку та прибудинкової території, а також договір №підвал/2021 про обслуговування будинку та прибудинкової території. Предметом вказаних договорів було надання ТОВ «НОВОБУД СЕРВІС» послуг з обслуговування будинку та прилеглої до нього території, визначених у Додатку №1 до Договору, та своєчасної оплати ОСОБА_1 цих послуг у строки та на умовах, передбачених цим договором. Строк дії договору - до 31 грудня 2021 року включно (п. 10.6 Договорі) (т.1, а.с. 147-153, 159-165).

Інших договорів після 31 грудня 2021 року між сторонами не укладалось.

Звертаючись із позовною заявою, позивач посилалася на те, що з метою врегулювання питання обслуговування будівель комерційного призначення по АДРЕСА_1 , нею, ОСОБА_1 , було направлено на офіційну адресу ТОВ «НОВОБУД СЕРВІС» підписані з її боку проекти договорів (проект договору № Приміщення/2023 від 27 грудня 2023 року про обслуговування будинку та прибудинкової території, а також проект договору № Підвал/2023 від цієї ж дати про обслуговування будинку та прибудинкової території (а.с. 43, 45-51, 52, 54-60).

Вказані проекти договорів були направлені разом із супровідними заявами засобами поштового зв`язку та були отримані ТОВ «НОВОБУД-СЕРВІС», що підтверджується даними АТ «Укрпошта» (а.с. 44, 53).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною першою статті 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно з частиною першою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до частин першої, другої статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні.

Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом.

Разом з тим, згідно зі статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Результат аналізу частини другої статті 205 ЦК України і частини другої статті 642 ЦК України дає підстави для висновку, що укладення договору шляхом вчинення виключно конклюдентних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом.

Як вбачається з п.п. 10.6 договорів, про визнання укладеними яких ставить питання позивач, договір діє з моменту підписання його сторонами - до 31 грудня 2024 року (включно) та автоматичній пролонгації не підлягає (т.1, а.с.50, 59).

Договір набирає чинності з дня його підписання обома сторонами (п.10.7 Договорів).

Вказані проекти договорів підписані лише позивачем.

Зі змісту договору № приміщення/2023 про обслуговування будинку та прибудинкової території від 27 грудня 2023 року вбачається, що розмір щомісячної плати за надані послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території з урахуванням ПДВ, був запропонований позивачем у сумі 10 грн. за кожний квадратний метр приміщення споживача (пункт 5.1 Договору) (т.1 а.с.48).

У договорі № Підвал/2023 від 27 грудня 2023 року про обслуговування будинку та прибудинкової території розмір щомісячної плати за надані послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території з урахуванням ПДВ, був визначений позивачем у сумі 8 грн. за кожний квадратний метр приміщення споживача (пункт 5.1 Договору) (т.1 а.с.48).

Слід зазначити, що у договорі № 1,2 поверх/2021 про обслуговування будинку та прибудинкової території від 01 липня 2021 року, який був укладений між сторонами та припинив свою дію 31 грудня 2021 року, розмір щомісячної плати за надані послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території з урахуванням ПДВ, був встановлений у розмірі 18,38 грн. за кожний квадратний метр приміщення споживача (пункт 5.1 Договору). (т.1, а.с.150).

У договорі № Підвал/2021 про обслуговування будинку та прибудинкової території від 01 липня 2021 року, який був укладений між сторонами та припинив свою дію 31 грудня 2021 року, розмір щомісячної плати за надані послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території з урахуванням ПДВ, був встановлений також у розмірі 18,38 грн. за кожний квадратний метр приміщення споживача (пункт 5.1 Договору) (т.1, а.с.162).

Тобто, за вказаними договорами від 01 липня 2021 року, укладеними між сторонами, розмір щомісячної плати за надані послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території був погоджений сторонами у значно більшому розмірі, аніж у запропонованих позивачем договорах від 27 грудня 2023 року.

Відтак безпідставними є посилання позивача у позовній заяві, що умови, зазначені у проектах договорів, не відрізнялись від умов, визначених договорами 2021 року.

Зокрема, як вбачається із пояснень представника відповідача, з 01 жовтня 2023 року розмір щомісячної плати за послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території за квадратний метр приміщення становить 22,66 грн. для усіх власників, що і було підставою для відхилення пропозиції ОСОБА_1 укласти зазначені договори, направленої на електронну пошту останньої (т.1, а.с.133-134).

Як було зазначено вище, ТОВ «НОВОБУД-СЕРВІС» не погодились з умовами, запропонованими ОСОБА_1 , зокрема, із розміром щомісячної плати за послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території за квадратний метр.

Слід зазначити, що згідно п. 5.1. вказаних договорів від 27 грудня 2023 року вичерпний перелік Послуг з утримання будинку та прибудинкової території встановлено Додатком № 1 до Договору. Оплата послуг тепло-, газо-, електро-, водопостачання та водовідведення не входить до складу плати визначеної п. 5.1 цього Договору та розраховується згідно з Додатком № 2 до даного Договору".

Між тим, вказані додатки при надходженні спірних проектів договорів до відповідача були відсутні, що не спростовано позивачем та, зокрема, вбачається з опису вкладення у цінний лист, в якому зазначено, що надсилається заява - 1 арк. та проект договору - 7 арк., загальна кількість предметів - 8 арк. (т.1, а.с. 44, 53).

Отже вказані проекти договорів не можна вважати належною пропозицією їх укладання, оскільки не вони не містили відповідних розрахунків, що є істотною умовою договору та свідчить про неузгодженість його предмету.

Звертаючись із позовною заявою, позивач вказувала, що сплачувала грошові кошти за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, про що нею надано рахунки-фактури (т.1, а.с. 8-36), а відповідач не переставав надавати ці послуги, відтак, на переконання позивача, вказані конклюдентні дії з боку сторін підтверджують наявність волевиявлення та укладання договору у запропонованій редакції.

Вказані аргументи позивача суд не приймає до уваги, зокрема, ОСОБА_1 помилково посилається на норми ч.5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Натомість оплата послуг тепло-, газо-, електро-, водопостачання та водовідведення не входить до складу плати, визначеної п. 5.1 запропонованих договорів.

Положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в цьому спорі не застосовуються, оскільки будівля за адресою: АДРЕСА_1 комерційного призначення, а не багатоквартирний будинок.

Слід також зазначити, що вказані рахунки-фактури (т.1, а.с. 8-36) не містять послань на оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території саме за договорами від 27 грудня 2023 року.

Крім того, п. 10.7 договорів від 27 грудня 2023 року містить застереження, що договір набирає чинності з дня його підписання обома сторонами, отже відсутність заперечень проти укладення вказаних договорів (мовчання) не можна визнати акцептом.

Аналізуючи правовідносини, які склались між сторонами та зміст договорів, про визнання укладеними яких ставить питання позивач, суд не знаходить підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, у задоволенні позовних вимог позивача про визнання договорів укладеними слід відмовити.

На підставі п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору залишаються за останньою.

Щодо заявлених представником відповідача вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зауважує наступне.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»).

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача - адвокат Кок С.А. зазначив, що витратами, які ТОВ «НОВОБУД СЕРВІС» понесло і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу на підставі договору про надання правової допомоги від 06 грудня 2024 року, що орієнтовно складають 20000 грн.

У судових дебатах представник ТОВ «НОВОБУД СЕРВІС» - адвокат Кок С.А. просив суд стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20000 грн.

Між тим, представником відповідача не надано суду договору про надання правової допомоги від 06 грудня 2024 року, на який він посилається у відзиві на позовну заяву (т.1, а.с. 130), відповідного розрахунку із зазначенням обсягу наданих адвокатом послуг та витраченого часу, квитанції про сплату таких послуг (у разі якщо в договорі про надання правової допомоги не зазначено, що оплата здійснюється після закінчення розгляду справи), тощо.

Таким чином вимоги відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не підлягають задоволенню за недоведеністю їх розміру.

На підставі викладеного, суд, керуючись ст. ст. 81, 89, 141, 259, 263, 265, 274-279, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОБУД СЕРВІС» про визнання договорів укладеними - відмовити.

У задоволенні вимог товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОБУД СЕРВІС» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Куць