КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/2581/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів - Приходька К. П., Гаращенка Д. Р.

при секретарі Мудрак Р. Р.

за участі: представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кулика А. О.

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Філоненка А. П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Обухівського районного суду Київської області у складі судді Зінченка О. М.

від 24 липня 2024 року

у цивільній справі № 692/715/23 Обухівського районного суду Київської області

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю та визнання права власності на частину майна, зміна черговості спадкування,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказувала, що понад 15 років, починаючи з лютого 2007 року по 04 серпня 2022 року позивач разом з ОСОБА_3 проживали до дня його смерті однією сім`єю, як чоловік і жінка, без реєстрації шлюбу.

Під час спільного проживання вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувались один про одного, проводили разом дозвілля, тощо, а також мали взаємні права та обов`язки, які притаманні подружжю.

В період проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 за рахунок спільних коштів був придбаний у січні 2022 року автомобіль марки «Renault», модель «Logan», 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 сірого кольору, об`єм двигуна 1598, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 та ряд іншого майна. Вказаний автомобіль у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 обліковується за ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 після досить тривалої хвороби, ОСОБА_3 помер й позивач здійснила його поховання, взявши витрати на себе.

Вказувала також, що після смерті ОСОБА_3 . Драбівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 47/2022. До спадкоємців першої черги відноситься відповідач ОСОБА_2 , син померлого. Позивачкою також була подана заява на прийняття спадщини.

Вважає, що наявні підстави, які надають їй право в порядку зміни черги спадкування успадкувати майно (його частку), належну померлому нарівні зі спадкоємцем першої черги, адже останній період свого життя і по день смерті ОСОБА_3 тяжко хворів, не працював, був у безпорадному стані, потребував постійного стороннього догляду та піклування, потребував значних витрат на лікування. Позивачка піклувалась про нього, матеріально утримувала, оплачувала лікування, надавала медичну допомогу, організовувала відпочинок, морально підтримувала, вела домашнє господарство. Відповідач не цікавився життям свого батька, допомоги не надавав.

Посилаючись на викладене, просила задовольнити позов та встановити факт сумісного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період з лютого 2007 року по 04.08.2022. Визнати спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як подружжя, автомобіль марки «Renault», модель «Logan», 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 сірого кольору, об`єм двигуна 1598, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 . Змінити черговість одержання права на спадкування та надати ОСОБА_1 право на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги ОСОБА_2 .

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 24 липня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача. Вважає, що судом першої інстанції була дана невірна оцінка допитаним в судовому засіданні свідкам, як з боку позивача так і з боку відповідача, адже свідки з боку відповідача, є родичами останнього, а тому могли бути зацікавленими особами. Вказує, що суд першої інстанції надав оцінку лише доказами, що підтверджують доходи померлого ОСОБА_3 , при цьому, докази про те, що позивачка постійно працювала та також отримувала доходи судом взагалі не було прийнято до уваги; Вважає, що судом не встановлено, а відповідачем не доведено, що саме виключно за кошти, які належали ОСОБА_3 , був придбаний спірний автомобіль.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на безпідставність доводів, викладених в ній, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним.

В судовому засіданні представника позивача ОСОБА_1 - адвокат Кулик А. О. підтримав подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Філоненко А. П. заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву до неї, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 08.08.2022 (а.с.10).

З 21.06.2007 та по день своєї смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Драбівської селищної ради № 239 від 23.08.2022 (а.с.12).

23.05.2023 керуючим справами (секретарем) виконавчого комітету Драбівської селищної ради Красоха О. було видано довідку № 400 в якій зазначено, що ОСОБА_1 похоронила за власні кошти свого співмешканця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

05.08.2022 старостою сіл Нехайки та Привітне ОСОБА_4 було видано довідку, в якій зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_1 та вели спільне господарство (а.с. 13).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ОСОБА_3 був власником автомобіля марки «Renault», модель «Logan», 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 сірого кольору, об`єм двигуна 1598, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , вартість якого становить 113 900 грн, що підтверджується звітом про оцінку вказаного автомобіля №0584/от-22 від 26 серпня 2022 року, замовник оцінки - ОСОБА_1 (а.с. 25-45).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що доводи позову про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю та визнання права власності на частину майна, зміна черговості спадкування, не знайшли підтвердження під час судового розгляду, адже позивач не надала допустимих доказів набуття автомобіля марки «RENAULT» модель «LOGAN», 2011 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок спільної праці та проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 у справі № 1-8/99 за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини шостої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») вказано, що обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин (спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України), оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю) тощо.

Водночас, показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Подібна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц (провадження№ 14-130цс19), неодноразово підтримана Верховним Судом у постановах: від 12.12.2019 у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27.02.2019 у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11.12.2019 у справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24.01.2020 у справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08.12.2021 у справі № 531/295/19 (№ 61-3071св21), та інших.

Судова практика у цій категорії справ є сталою, відмінність залежить лише від фактичних обставин конкретної справи й доказування, яке здійснює учасник справи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом із цим, у постанові від 17.10.2018 у справі № 587/302/16 (провадження № 61-18522св18) Верховний Суд указав, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 обґрунтовувала спільним проживання із ОСОБА_3 до дня його смерті з лютого 2007 року, пов`язаністю спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю спільний бюджет, піклуванням один про одного, проведенням разом дозвілля, тощо, а також наявністю взаємних права та обов`язків, які притаманні подружжю, що, на її думку, підтверджується належними доказами, а також показаннями свідків.

Утім, належними та допустимими доказами факт проживання позивачки із ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу у заявлений період не доведено, адже самі по собі перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у близьких стосунках та спільна присутність їх на святах, спільний відпочинок, та проживання за однією адресою не можуть свідчити, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Надані позивачем роздруківки фотографій, на яких зображені позивач та померлий ОСОБА_3 , не містять позначення часу коли і де вони були зроблені й не свідчать ані факт ведення позивачкою із ОСОБА_3 спільного господарства, побуту, ні наявність спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків, й також не підтверджують, що між ними склалися та мали місце в період з лютого 2007 року по 04.08.2022 усталені відносини, які притаманні подружжю.

Надані суду позивачем копії рахунку на оплату №ЧП-000094 від 23.06.2022, податкової накладної № 2739 від 04.08.2022, чеків на оплату медичних препаратів, обґрунтовано судом першої інстанції не прийняті до уваги як неналежні докази, адже із них не вбачається, хто і з якою метою здійснював оплату послуг та придбання медичних препаратів, отже інформація що належить до предмета доказування відсутня.

Посилання в апеляційній скарзі на довідку від 05.08.2022, що видана старостою сіл Нехайки та Привітне апеляційний судом вважає безпідставними, адже довідка містить інформацію про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_1 та вели спільне господарство. Інформація про час із якого разом із ОСОБА_3 за вказаною адресою проживала й вела спільне господарство ОСОБА_1 довідка не містить, а отже, також є неналежним доказом.

Твердження позивача, що ОСОБА_3 помер після тривалої тяжкої хвороби є безпідставними адже не знайшли підтвердження у ході розгляду справи й спростовуються копією лікарського свідоцтва про смерть № 133 від 04.08.2022, з якого слідує, що ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , захворювання гіпертонічна хвороба, причина смерті - набряк головного мозку, крововилив у мозок, приблизний час між початком захворювання і смерті 16 діб.

Твердження позивачки про те, що померлий не працював, потребував значних витрат на лікування, які оплачувала позивач спростовуються зібраними у справі доказами. Зокрема, з копії довідки за №155 від 10.10.2023 року встановлено, що ОСОБА_3 працював у ТОВ «Атлантик Фармз ІІ» водієм з 12.02.2007 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.04.2021 по 09.08.2022 нарахована заробітна плата в розмірі 63 493 грн 13 коп. (а.с.89-90). Також довідкою про доходи № 156 від 10.10.2023 підтверджено, що ОСОБА_3 отримував прибуток від здачі в оренду земельної ділянки (рілля), площею 2,9758 га за період з 2007 року по 2022 рік.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно взяв до уваги покази свідків відповідача, та не надав належної оцінки показам свідків із сторони позивачки, колегія суддів вважає необґрунтованими, адже надаючи оцінку суд першої інстанції дійшов висновку про те, що пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 є не лише протилежними поясненням свідків на стороні відповідача ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а й не узгоджуються з іншими доказами по справі.

Разом із тим, покази свідків, як зі сторони позивача так зі сторони відповідача наявності між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відносин, що притаманні подружжю в період з лютого 2007 року по 04.08.2022 не доводять, адже переважно зводяться до констатації факту перебування у близьких стосунках й періодичного спільного проживання.

Зважаючи на вищевикладене, й ураховуючи, що самі по собі показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки (аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 14.02.2018 у справі № 129/2115/15-ц та від 22.04.2021 у справі № 707/2882/19) колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги у цій частині.

Отже висновок суду про недоведеність факту спільного проживання ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах та повно встановлених обставинах.

Недоведеність факту спільного проживання виключає визнання автомобіля марки «Renault», модель «Logan», 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 сірого кольору, об`єм двигуна 1598, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , щодо якого заявлено вимоги, спільним майном подружжя.

Відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Подання позивачкою заяви про прийняття спадщини, само по собі не наділяє її статусом спадкоємця. А зважаючи на те, що факт проживання із спадкодавцем однією сім`єю позивачем не доведено, й остання не є такою, що набула прав спадкоємця після відкриття спадщини - відсутні правові підстави для вирішення питання про зміну черговості спадкування.

Доводи апеляційної скарги про те, що в останній період свого життя і по день смерті ОСОБА_3 тяжко хворів, не працював, був у безпорадному стані, потребував постійного стороннього догляду та піклування, потребував значних витрат на лікування і такий догляд здійснювала позивач, а також несла витрати на його лікування, колегію суддів відхиляються, адже, як встановлено вище спростовуються зібраними у справі доказами, й з урахуванням висновку про недоведеність факту проживання однією сім`єю - не мають правового значення.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач належними та допустимим доказами не довела та не підтвердила, що між нею та ОСОБА_3 склалися усталені відносини, притаманні чоловікові та жінці, що ними велося спільне господарство, планувався сімейний бюджет, тощо. Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання цих осіб однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю та визнання права власності на частину майна, зміну черговості спадкування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Отже оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 24 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 05 березня 2025 року.

Судді: Є. П. Євграфова

К. П. Приходько

Д. Р. Гаращенко