Справа № 521/3443/25
Номер провадження № 2-н/521/1019/25
СУДОВИЙ НАКАЗ
07 березня 2025 року м. Одеса
Після надходження заяви суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду відповідно до ст.ст.14, 33 ЦПК України.
На виконання вимог ч. 7 ст. 165 ЦПК України судом отримано відповідь, щодо встановлення місця реєстрації фізичної особи боржника.
Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
За правилами ч. 1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ч. 1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч.1 ст. 30 ЦПК України). Згідно з положеннями ст.181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.
Предметом заяви про видачу наказу у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг з постачання природного газу. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.
З урахуванням наведеного, заява про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг з постачання природного газу, що подається до нерухомого майна боржника має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №638/1988/17.
Пунктом 1.1 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2500 визначено, що договір між Постачальником природного газу та Споживачем є публічним договором приєднання відповідно до статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.
Згідно з пунктом 4 розділу III Правил, для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою.
Постановою НКРЕКП від 09.12.2021 № 2471 «Про здійснення постачання природного газу побутовим споживачам на умовах базової річної пропозиції» зобов`язано Товариство здійснювати постачання природного газу на газифікований об`єкт побутового споживача на умовах базової річної пропозиції, тому з 13.12.2021 ЕІС- код 56XM25A95851068Q об`єкта побутового споживача, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , було включено до Реєстру споживачів Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз України", не як постачальника «останньої надії» та відкрито на ім`я ОСОБА_1 особовий рахунок № НОМЕР_2 .
Отже, з 13.12.2021 Товариство здійснювало постачання природного газу на об`єкт Споживача на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, який є типовим та публічним, а Споживач в свою чергу зобов`язаний своєчасно оплачувати Товариству вартість спожитого природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договорами.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна» направило вимогу про сплату заборгованості за спожитий газ, проте заборгованість сплачена не була.
Відповідно до Правил постачання природного газу, що затверджені постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року (далі - Правила) та ст.ст. 6, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» заявник зобов`язаний постачати природний газ на об`єкти побутових споживачів які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів.
Відповідно до ст. ст. 68, 162 ЖК України, п. 5, ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати комунальні послуги.
У відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
У відповідності до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.
Відповідно до ч. 3 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно п. п. 4-1 п. 1 ч. 2 ст.4Закону України «Про судовий збір» за подання заяви про видачу судового наказу до суду судовий збір становить - 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та складає на сьогоднішній день 302,80 грн.
Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з боржника на користь стягувача судовий збір у розмірі 302,80 грн.
Суд також роз`яснює, що згідно п.7 ч.1 ст.168 ЦПК України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Керуючись Правилами постачання природного газу, Законом Україну «Про житлово-комунальні послуги», ст. 11, 525, 526, 615 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 161-169 ЦПК України, суддя
Згідно зі ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до п. п. 4, 5 ч.1 ст. 161 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 172 ЦПК України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Судовий наказ є виконавчим документом та може бути пред`явлений до виконання протягом трьох років.
Суддя О.С. Леонов