Справа № 539/5779/24
Провадження № 2/539/298/2025
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2025 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
Головуючої судді Рудалєвої Л.В.,
за участі секретаря судового засідання Бас В.Г.,
учасники справи у судове засідання не з`явилися,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Лубенської міської ради Полтавської області про встановлення права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом, -

УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок А-1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , (ідентифікатор об`єкту будівництва 01.3298860.5007177.20241114.80.0000.55) загальною площею 53.6 кв.м., житловою площею 35.2 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: Б сарай-літня кухня, В гараж, Г погріб, Д,д сарай з прибудовою, Е сарай, К вбиральня, №1 колодязь, №2 огорожа, що належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .
Свої вимоги позивач обгрунтовує тим що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, що складається із будинку загальною площею 53.6 кв.м., житловою площею 35.2 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: Б сарай-літня кухня, В гараж, Г погріб, Д,д сарай з прибудовою, Е сарай, К вбиральня, №1 колодязь, №2 огорожа, та знаходиться на неприватизованій земельній ділянці 0,01 га за адресою: АДРЕСА_3 (далі житловий будинок). Спадкоємцем указаного житлового будинку є позивач, проте нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Керуючись статтями 41 Конституції України, статтями 328, 1216, 1217, 1220, 1223 Цивільного кодексу України, у зв`язку із тим, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, він звернувся до суду із цим позовом.
Представник відповідача Територіальної громади в особі Лубенської міської ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, подав до суду 19 грудня 2024 року заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує.
Заяви, клопотання учасників справи
27 лютого 2025 року до суду від представниці позивача надійшло клопотання про подальший розгляд справи за її відсутності.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 18 грудня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 28 січня 2025 року, яке відкладалося на 29 січня 2025 року та 12 лютого 2025 року.
Ухвалою від 29 січня 2025 рок суд витребував від Лубенської державної нотаріальної контори спадкову справу, заведену на майно ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою від 12 лютого 2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 27 лютого 2025 року.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Калайденцівською сільською радою Лубенського району Полтавської області (а.с.14).
Мати позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії № НОМЕР_3 , виданим виконавчим комітетом Калайденцівської сільської ради Лубенського району Полтавської області (а.с.16).
Батько позивача ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії № НОМЕР_4 , виданим виконавчим комітетом Калайденцівської сільської ради Лубенського району Полтавської області (а.с.13).
За життя ОСОБА_2 28 вересня 2018 року склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Калайденцівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, відповідно до якого все належне йому майно заповів сину (позивачу) (а.с.15).
Після смерті ОСОБА_4 позивач звернувся до Лубенської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок (а.с.92, зворотна сторона).
Згідно з випискою з погосподарської книги №10 за 2016-2023 роки власником житлового будинку до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 був ОСОБА_2 (спадкодавець) (далі погосподарська книга)(а.с.19).
Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого 13 листопада 2024 року (далі технічний паспорт) житловий будинок побудований у 1965 році, а господарські будівлі біля нього з 1968 року до 1990 року (а.с.21-27).
Згідно з довідкою Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 13 листопада 2024 року №2273 житловий будинок не зареєстровано (далі довідка БТІ) (а.с.28).
Інформація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо житлового будинку станом на 16 грудня 2024 року відсутня (а.с.29).
Звіт про оцінку майна житлового будинку станом на 03 грудня 2024 року (далі звіт про оцінку майна) містить інформацію про те, що вартість указаного об`єкту становить 83 900,00 грн (а.с.32).
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 листопада 2024 року державний нотаріус Лубенської державної нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок у зв`язку з тим, що у позивача відсутній документ, що посвідчує право власності на указане майно (а.с.18).
Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із неможливістю оформлення житлового будинку у порядку спадкування.
Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України) станом на дату виникнення спірних правовідносин.
Не погоджуючись із неможливістю оформити спадщину за заповітом позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок, який не був оформлений за життя спадкодавця.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
Норми права, які застосував суд
Згідно зі статею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Згідно зі статею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно з нормами частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно з частиною третьою статті 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Так, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (частина друга статті 328, стаття 392 ЦК України).
За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна в порядку, передбаченому статею 1217 ЦК України, тобто за заповітом або за законом.
Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до абзацу 3 частини другої статті 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Частиною третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Оцінка суду
Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України).
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналізуючи законодавство України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача слід задовольнити з огляду на таке.
Передусім суд звертає увагу на те, що як роз`яснено в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно з висновками Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у пункті 3.1. Листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.
Відповідно до пункту 3.3. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.
При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.
Як вбачається із матеріалів справи, а також було зазначено вище, позивач є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину, подавши відповідну заяву, не відмовився від спадщини, а тому вважається таким, що прийняв спадщину.
Згідно із погосподарською книгою житловий будинок належав спадкодавцю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, технічний паспорт містить інформацію про житловий будинок та господарські споруди біля нього. Проте, згідно з довідкою БТІ та листом Держгеокадастру ні житловий будинок, ні земельна ділянка, на якій він розміщений, не зареєстровані. Відповідно до звіту про оцінку майна вартість житлового будинку 83 900,00 грн.
Відповідно до абзацу 20 пункту 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.
Враховуючи те, що позивач протягом встановленого законом строку прийняв спадщину, однак існують перешкоди у оформленні права на неї у нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки питання щодо судових витрат не ставилось, то суд покладає їх на сторони, в межах ними понесених.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 328, 331, 377, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268, 1297 Цивільного кодексу України, статтями 6-13, 18, 19, 76, 81, 141, 258-260, 263-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Лубенської міської ради Полтавської області про встановлення права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок А-1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , (ідентифікатор об`єкту будівництва 01.3298860.5007177.20241114.80.0000.55) загальною площею 53.6 кв.м., житловою площею 35.2 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: Б сарай-літня кухня, В гараж, Г погріб, Д,д сарай з прибудовою, Е сарай, К вбиральня, №1 колодязь, №2 огорожа, що належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Територіальна громада в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, юридична адреса: 37500, Полтавська область, місто Лубни, вулиця Ярослава Мудрого, будинок №33, код КОАТУУ .

Повний текст судового рішення складено та підписано 07 березня 2025 року.

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Л.В.Рудалєва