Провадження № 2/643/817/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2025 Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Задорожної А.М.,

за участю секретаря Тугайбей В.В.,

представника позивача адвоката Босенка К.В.,

представника третьої особи АТ КБ «приват Банк» Панченко А.С. у режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Босенка Костянтина Валентиновича, до ОСОБА_2 , треті особи: Салтівський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про звільнення майна з-під арешту (виключення майна з опису), -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Босенка К.В., звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи: Салтівський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», в якій просить зняти арешт з іпотечного нерухомого майна та виключити з опису арештованого нерухомого майна боржника ОСОБА_2 , квартиру АДРЕСА_1 , накладеного державним виконавцем Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції, у межах виконавчого провадження №70917864, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.02.2023, номер запису про обтяження 49833361 від 06.04.2023.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 15.08.2021 між ним (позикодавцем) та ОСОБА_2 (позичальником) було укладено Договір позики грошових коштів у сумі 524 660, 00 грн, посвідчений 15.08.2021 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алексєєвою Л.В. за реєстровим №295 (далі Основний договір). 15.08.2021 ОСОБА_3 (іпотекодавець) та позивач (іпотекодержатель), уклали Договір іпотеки, посвідчений 15.08.2021 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алексєєвою Л.В. за реєстровим №296 (далі Іпотечний договір). Згідно Іпотечного договору для забезпечення виконання зобовязання, яке виникло за Основним договором, іпотекодавець передала в іпотеку іпотекодержателю квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 26, 5 кв.м., загальною площею 46, 2 кв.м. номер запису права власності 40925599, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (далі Предмет іпотеки). Іпотеку зареєстровано 15.08.2021 №40985031. Згідно умов Основного договору остаточний розрахунок щодо повернення суми позики мав бути здійснений не пізніше 15.03.2023. Згідно умов Основного договору прострочення виконання зобов`язання буде як недотримання строку остаточного повернення, так і прострочка будь-кого з поточних повернень більш ніж на три місяці. При простроченні строку повернення позики зобов`язання може бути виконано шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У зв`язку з невиконанням боржником ОСОБА_2 жодних зобов`язань за Договором позики від 15.08.2021 грошових коштів у сумі 524 660, 00 грн, ним було розпочато звернення стягнення на Предмет іпотеки, в порядку передбаченому Законом України «Про іпотеку». Після направлення боржнику та іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення зобов`язань за Основним договором, від ОСОБА_2 було отримано інформацію, що ОСОБА_3 (іпотекодавець за Іпотечним договором) померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 22.08.2024 ОСОБА_2 набув право власності на Предмет іпотеки в порядку спадкування, і відповідно до ст.23 Закону України «Про іпотеку», набув статусу іпотекодавця за Іпотечним договором. 22.08.2024 ОСОБА_2 було вручено повідомлення з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», а саме: намір продати Предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Основним договором, на що, від ОСОБА_2 було отримано заяву від 22.08.2024, в якій ним повідомляється про неможливість розрахуватися за Основним договором та вказується на відсутність заперечень проти задоволення вимог іпотекодержателя шляхом продажу будь-якій третій особі Предмету іпотеки. Також, ОСОБА_2 повідомив позивача про те, що 02.02.2023 державним виконавцем Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції Смолка Г.А. винесено постанову про арешт майна боржника, ВП №70917864, в порядку примусового виконання стягнення заборгованості із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк». Вказане обтяження зареєстровано і спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 06.04.2023, обтяження №49833361. Відповідно до вказаної постанови арешт накладено на усе майно, що належить боржнику ОСОБА_2 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику. Таким чином, наявність зареєстрованого 06.04.2023 обтяження №49833361, предметом якого є все нерухоме майно ОСОБА_2 , обтяжувач Салтівський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, позбавляє його можливості реалізувати своє право звернути стягнення на Предмет іпотеки за Іпотечним договором шляхом продажу третій особі, в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку».

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01.11.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Надано строк учасникам справи подати відзив на позовну заяву та пояснення щодо позову.

23.12.2024 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову АТ КБ «Приват Банк» Панченко А.С. надійшли письмові пояснення у справі, у яких вказано наступне. ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, підписав Заяву № б/н від 01.08.2016 та йому відкрито картковий рахунок та початковий кредитний ліміт встановлено у розмірі, зазначеному у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карт рахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 160 000, 00 грн. АТ КБ «Приват Банк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав ОСОБА_2 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. ОСОБА_2 зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошових коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язково платежу. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору. Проте, ОСОБА_2 в порушення умов договору не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором, що слугувало підставою для звернення до суду з позовною заявою у липні 2021 року. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.01.2022, зокрема, стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором б/н від 01.08.2016 в сумі 160 000, 00 грн. На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження, в якому накладено арешт на майно боржника ( ОСОБА_2 ). Арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню. Вказані вище обставини спірних правовідносин та нормативне регулювання свідчить про необґрунтованість, недоведеність, безпідставність та передчасність заявлених позовних вимог позивача, у зв`язку з чим, просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.01.2025 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільної справи в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Босенко К.В. позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Вказав, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів у сумі 524 660 грн, який було посвідчено 15.08.2021 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алексєєвою Л.В. за реєстровим №295. 15.08.2021 ОСОБА_3 (іпотекодавець) та позивач (іпотекодержатель), уклали Договір іпотеки, посвідчений 15.08.2021 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алексєєвою Л.В. за реєстровим №296. В подальшому ОСОБА_2 жодних зобов`язань за договором позики грошових коштів не виконав, і позивачем було розпочато звернення стягнення на предмет іпотеки. Після направлення боржнику та іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення зобов`язань за основним договором, від ОСОБА_2 отримано інформацію про те, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 22.08.2024 ОСОБА_2 набув право власності на предмет іпотеки. 22.08.2024 ОСОБА_2 було вручено повідомлення з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме намір продати предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за основним договором. Від ОСОБА_2 отримано нотаріально засвідчену заяву, в якій ним повідомлялося про неможливість розрахуватися за основним договором та вказувалося на відсутність заперечень проти задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом продажу будь-які третій особі предмету іпотеки. Також, ОСОБА_2 повідомив позивача про те, що 02.02.2023 державним виконавцем Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції Смолка Г.А. винесено постанову про арешт майна боржника, ВП №70917864, в порядку примусового виконання стягнення заборгованості із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк». Просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи АТ КБ «приват Банк» Панченко А.С. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила відмовити, посилаючись на свої письмові заперечення.

Представник третьої особи Салтівський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши доводи учасників у справі, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Згідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Нормою ч.4 ст.334 ЦК України встановлено те, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У судовому засіданні судом встановлено, що 15.03.2021 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Алексєєвою Л.В., зареєстрований у реєстрі за №295, відповідно до якого ОСОБА_1 передав у власність, а ОСОБА_2 прийняв у власність та зобов`язався повернути грошові кошти у сумі 524 660, 00 грн. За домовленістю сторін встановлено графік повернення грошових коштів, згідно якого позичальник зобов`язався до 15-го числа щомісяця, починаючи з квітня 2021 року сплачувати 9 151, 00 грн. Останній платіж в сумі 314 187, 00 грн сплачується не пізніше 15.03.2023 (а.с. 8-8зв).

Одночасно 15.03.2021 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Алексєєвою Л.В., зареєстрований у реєстрі за №296, відповідно до якого для забезпечення виконання зобов`язань по договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Алексєєвою Л.В., реєстр №295, ОСОБА_3 передала у іпотеку Іпотекодержателю ОСОБА_1 двокімнатну квартиру номер АДРЕСА_1 , житловою площею 26, 5 кв.м., загальною площею 46, 2 кв.м., яка належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Московською районною радою м. Харкова 20.08.2004, б/н, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.09.2004, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. Одночасно відповідно до п.2.1. вказаного Договору Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого іпотекою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено цим договором або законом. У випадку прострочення оплати щомісячних платежів, передбачених договором позики, більше ніж на три місяці, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового повернення усієї суми позики, та розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки з моменту виникнення такого прострочення. Пункт 2.4. цього Договору визначає, що сторони домовились, що цей договір одночасно є договором про задоволення вимог Іпотекодержателя (а.с. 9-10).

Згідно нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І., реєстр.№657 від 22.08.2024, останній повідомив, що ним отримано повідомлення від імені ОСОБА_1 з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алексєєвою Л.В., 15.03.2021 за реєстровим №295, в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», а також повідомив, що не має змоги розрахуватися за вказаним Договором позики та не заперечує проти задоволення вимог іпотекодержателя шляхом продажу будь-якій третій особі предмету іпотеки: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 46, 2 кв.м., житловою площею 26, 5 кв.м. (а.с.11).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкту №400095302 від 21.10.2024 ОСОБА_2 на праві власності належить двокімнатна квартира загальна площа 46, 2 кв.м., житлова площа 26, 5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . на підставі свідоцтва про право на спадщину, реєст.№655, виданий 22.08.2024 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. Номер запису про іпотеку: 409850321, дата державної реєстрації: 15.03.2021, приватний нотаріус Алексєєва Л.В. Харківський міський нотаріальний округ Харківської області, реєстр.№296. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:57086870. Іпотекодержатель: ОСОБА_1 . Строк виконання основного зобов`язання: 15.03.2023, розмір основного зобов`язання: 524 6660, 00 грн. Номер запису про обтяження: 49833361 (спеціальний розділ), дата державної реєстрації: 06.04.2023, на підставі рішення державного виконавця Смолка Г.А. Салтівський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про арешт майна боржника №70917864, виданий 02.02.2023. Особа, майно/права, якої обтяжуються: ОСОБА_2 , все нерухоме майно (а.с. 12-13).

Згідно результату пошуку виконавчих проваджень в АСВП від 28.10.2024 - №АСВП: 70917864, дата відкриття 02.02.2023, Салтівський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, боржник ОСОБА_2 , стягувач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк». Стан виконавчого провадження завершено (а.с.14).

Предметом спору у справі є вимога ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту у зв`язку із переважним правом іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є Предметом іпотеки та на яке державним виконавцем накладено арешт.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» вбачається, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки (ч. 6 ст. З Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до приписів ч.7 ст.3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки.

Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Частиною 1 ст. 12 Законом України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

У відповідності до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладеним одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку».

Згідно ст.37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право, у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

За змістом ч.ч. 6, 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Зі змісту наведених норм Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно.

Відповідно до ч.2 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно правової позиції Верховного суду (Постанова ВС від 16.05.2018 по справі за №338/1118/16-ц), іпотекодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із іпотечного майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями.

Приймаючи вищевикладені положення законодавства, судом встановлено, що позивач отримав, як іпотекодержатель, в іпотеку нерухоме майно - двокімнатну квартиру загальною площею 46, 2 кв.м., житловою площею 26, 5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , яка зареєстрована у відповідності до чинного законодавства у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, раніше ніж накладення арешту, постановою про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №70917864, в порядку примусового виконання стягнення заборгованості на користь ПАТ КБ «Приват Банк».

За наслідком чого, суд вважає встановленим, що позивач в цій справі, як іпотекодержатель спірного майна, має переважне право на звернення стягнення на іпотечне майно, та здійснив дії для забезпечення задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки, шляхом пред`явлення вимог і позову про звернення стягнення, однак спірний арешт цього майна перешкоджає подальшому виконанню відповідного договору та порушують права позивача, як іпотекодержателя.

Відновлення порушеного права можливе шляхом звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування витрат зі сплати судового збору 1 211, 20 грн, які були сплачені позивачем на підставі квитанції №5Z21-23102024/6655117 від 23.10.2024.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 13, 76-81, 89, 263-265, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Босенка Костянтина Валентиновича, до ОСОБА_2 , треті особи: Салтівський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про звільнення майна з-під арешту (виключення майна з опису) задовольнити.

Зняти арешт нерухомого майна квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 46, 2 кв.м., житловою площею 26, 5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 02.02.2023 державним виконавцем Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції у виконавчому провадженні №70917864, номер запису про обтяження 49833361 від 06.04.2023, та виключити з опису арештованого нерухомого майна боржника ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 березня 2025 року.

Суддя: А.М. Задорожна