Справа №443/2289/24
Провадження №2/443/186/25
РІШЕННЯ

іменем України

03 березня 2025 року м.Жидачів Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Букач Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ходорівської міської ради Львівської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просить: визнати для неї додатковий строк для прийняття спадщини в порядку спадкування за законом, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право на земельну частку (пай) розміром 2,34 умовних кадастрових гектарів, що належало ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0155597 від 29.05.2017.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Борусів, Жидачівського району Львівської області померла її матір - ОСОБА_2 . Поховавши матір, вона поїхала з с.Борусів на досить тривалий час і лише на початку 2024 року приїздила до с.Борусів відвідати могили своїх батьків та брата - ОСОБА_3 . У будинку своїх батьків, за яким доглядав її брат, серед документів вона знайшла довідку про підтвердження спадщини, яка видана Вибранівською сільською радою Жидачівського району Львівської області 16.06.2015 №343. Відповідно до вищевказаної довідки, їй стало відомо, що у її батька був сертифікат на право на земельну частку (пай), площею 2,11 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Вибранівської сільської ради, про наявність якого їй взагалі не було відомо. Відповідно до відповіді Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 21.02.2024 №2367/427-24, згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданих Жидачівською районною державною адміністрацією по Вибранівській сільській раді №1, на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 19.03.1997 р. №143, за ОСОБА_2 зареєстровано право на земельну частку (пай) розміром 2,34 умовних кадастрових гектарів на території Вибранівської сільської ради. Сертифікат серії ЛВ №069864/500, зареєстрований 14.04.1997 р. за №139. Згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданих Жидачівською районною державною адміністрацією по Вибранівській сільській раді №3, ОСОБА_2 зареєстровано заміну вищезгаданого документа на сертифікат серії ЛВ №0155597 від 29.05.2017, розміром 2,34 умовних кадастрових гектарів на території Вибранівської сільської ради. Однак, де на даний час знаходиться Сертифікат серії ЛВ №0155597 від 29.05.2017, їй не відомо.

Зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем за законом, інших спадкоємців, які б претендували на зазначене майно немає, оскільки її брат - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

14.10.2024 вона звернулася до Жидачівської ДНК Львівської області із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 . Однак 14.10.2024 завідувачем Жидачівської ДНК Матусеком В.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій №440/02-31. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька та за законом після смерті матері на спадкове майно, слугувало те, що вона пропустила піврічний термін з дня смерті спадкодавців, із заявами про прийняття спадщини в Жидачівську ДНК Львівської області вчасно не звернулась, а також відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, що належало спадкодавцям.

У зв`язку із вказаними обставинами, та враховуючи, що строк для прийняття спадщини пропущений нею з поважних причин, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 24.12.2024 позовну заяву залишено без руху.

20.01.2025 позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 20.01.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 13.02.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, з підстав викладених у такому, просила позов задоволити. Додатково пояснила, що поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини позивачем є те, що остання на протязі тривалого періоду часу проживала у м.Одеса, що територіально знаходиться на значній відставі від місця проживання її батьків.

Представник відповідача - Ходорівської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, згідно поданого відзиву. просить суд розглянути справу без участі їхнього представника на підставі наявних матеріалів.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до посвідки про народження серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.14-15).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу Серії НОМЕР_2 , 08.06.1975 року зареєстровано шлюб міжОСОБА_6 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.16).

Як вбачається з копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.10-11), остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 05.10.2005.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Борусів Жидачівського району Львівської області померла матір позивачки - ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.17).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Вибранівської сільської ради, площею 2.34 умовних кадастрових гектари, що належало померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №0155597 від 29.05.2017 (а.с.19-23).

Відповідно до витягу з погосподарської книги с.Борусів №342 від 16.06.2015, будинковолоідння АДРЕСА_2 рахується за ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_2 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Господарство відноситься до суспільної групи «колгоспний двір» (а.с.27).

Як видно із довідки Вибранівської сільської ради №343 від 16.06.2015 про підтвердження спадщини, ОСОБА_4 дійсно був прописаний і постійно проживав в АДРЕСА_2 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спільно з ним на день смерті були зареєстровані та проживали - Дружина ОСОБА_2 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ). В сільській раді секретарем Сивак Станіславою Богданівною посвідчено заповіт від ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за №10 від 01.04.1996 року, який на день смерті заповідальника не змінювався і не скасовувався (а.с.24).

Оскільки заповіту ОСОБА_2 не залишала, то спадкування відбулося за законом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.

Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Судом на підставі досліджених письмових доказів встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , були її діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Крім того, як встановлено судом в судовому засіданні чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_4 помер раніше за дружину, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Борусів Жидачівського району Львівської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого виконавчим комітетом Ходорівської міської ради (а.с.18).

Як видно із витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №76946774 від 14.05.2024, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилася (а.с.28).

Постановою завідувача Жидачівської державної нотаріальної контори Матусека В.В. №440/02-31 від 14.10.2024 (а.с.29), ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її батька - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що вона пропустила піврічний термін з дня смерті спадкодавців, із заявами про прийняття спадщини в Жидачівську державну нотаріальну контору Львівської області вчасно не звернулася, а також відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, що належало померлим (а.с.29).

Вирішуючи спір, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Оскільки, правовідносини з приводу спадкування виникли у жовтні 1999 року, то відповідно до Перехідних положень ЦК України 2003 року регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 524 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.1 ст.550 ЦК УРСР).

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач зазначила, що пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, у зв`язку з тим, що поховавши матір вона поїхала з с.Борусів Жидачівського району Львівської області на досить тривалий час і лише на початку 2024 року приїздила до с.Борусів відвідати могили батьків та брата. Крім того, їй не було відомо про наявність сертифіката на право на земельну частку (пай) площею 2,34 умовних кадастрових гектарів, який належав її матері.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Верховний суд у постанові від 26.06.2019 по справі № 565/1145/17 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо (постанова Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 525/1067/20 (провадження № 51-10435св21).

Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) зробив правовий висновок, згідно з яким при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у Постанові від 27 травня 2020 року у справі № 336/1127/17.

Таким чином, оскільки позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері, суд вважає, що необізнаність позивачки про наявність спадкового майна, так само як і віддаленість її місця проживання від місця відкриття спадщини, з врахуванням пропущеного строку (24 роки), не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які можуть бути визнані поважними причинами пропуску подання заяви про прийняття спадщини.

Крім того відповідно до п.109 Глави 3 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України №18/5 від 14.06.1994 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.07.1994 року за №152/361 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) свідоцтво про право на спадщину видається за заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо .

Особиста явка спадкоємця за одержанням свідоцтва не обов`язкова. На прохання спадкоємця свідоцтво може бути надіслане йому поштою.

Таким чином, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 не була позбавленою можливості засвідчити свою заяву про прийняття спадщини у будь-якого нотаріуса за своїм місцем проживання та надіслати її засобами поштового зв`язку за місцем відкриття спадщини, а відтак віддаленість від місця проживання спадкодавця за даних обставин не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.

При цьому, позивач не наводить жодних доводів про існування будь-яких інших поважних причин через які позивач була позбавлена можливості вчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на недоведеність наявності будь-яких поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а також те, що вимога позивача про визнання за нею права на спадкове майно є похідною від визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позовна заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Ходорівської міської ради Львівської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11 березня 2025 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка