НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10 березня 2025 рокуСправа № 322/2089/24

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Коваль О.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом:ОСОБА_2
до:ОСОБА_3
про:стягнення коштів.

03 грудня 2024 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд:

- стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кошти у розмірі 110000,00 грн.;

- стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1211,20 грн. та витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

ОСОБА_3 в проміжок часу з 01.06.2024 по 25.08.2024, шахрайським шляхом заволодів коштами у розмірі 110000,00 (сто десять тисяч) гривень, які належали ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 зобов`язався в строк до 30 жовтня 2024 року повернути ОСОБА_2 кошти у розмірі 110000,00 (сто десять тисяч) гривень.

Факт заволодіння коштами та зобов`язання їх повернути підтверджується розпискою від 15.09.2024, яку відповідач написав власноруч. Також, ним це вказано і на відео.

Однак ОСОБА_3 свої зобов`язання щодо повернення коштів у сумі 110000,00 грн. у строк не виконав. ОСОБА_2 неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення йому коштів, однак ОСОБА_3 кошти ОСОБА_2 не повертає.

Вказане змусило ОСОБА_2 звернутися за захистом свого порушеного права до суду.

Виходячи з наведеного, посилаючись на норми ст.ст. 509, 525-527, 530, 1166 ЦК України, позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою суду від 05.12.2024 судом було відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

У встановлений судом строк відповідач не подав відзиву на позов.

Відповідач, належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не прибув, не повідомив суд про причини неявки, а також не надіслав до суду будь-яких заяв та клопотань.

Ухвалою суду від 13.01.2025 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідач, належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не прибув, не повідомив суд про причини неявки, а також не надіслав до суду будь-яких заяв та клопотань.

Представник позивача у судовому засіданні 10.03.2025 підтримав позов та не заперечив проти заочного розгляду справи.

У судовому засіданні 10.03.2025 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

У судовому засіданні 10.03.2025 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши обставини цивільної справи, заслухавши пояснення представника позивача, та дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

15.09.2024 ОСОБА_3 склав розписку, в якій зазначив, що з 01.06.2024 по 25.08.2024 шахрайським шляхом заволодів коштами у розмірі 110000,00 грн., які належали ОСОБА_2 , в процесі будівництва фортифікаційних споруд, та зобов`язався до 30.10.2024 повернути кошти у повному обсязі.

До позовної заяви додано відеозапис, на якому зафіксовано, як ОСОБА_3 читає складену ним розписку. Оригінал розписки долучено позивачем до матеріалів справи.

Будь-яких інших доказів сторони суду не подали. Представник позивача у судовому засіданні не пояснив, яким чином кошти в сумі 110000,00 грн. потрапили до відповідача і в чому саме полягали шахрайські дії відповідача, проте зазначив, що кримінальне провадження за цим фактом не порушувалося. Також, представником позивача суду не надано доказів існування договірних відносин між сторонами, що стосувалися, зокрема будівництва ОСОБА_3 фортифікаційних споруд, та доказів передачі позивачем відповідачу грошових коштів.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Під час розгляду даної справи суд враховує висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 03.10.2018 по справі № 521/18445/15-ц (реєстраційний номер у ЄДРСР 77473680), та зазначає таке.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи повинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Завдання шкоди особі чи майну фізичної або юридичної особи породжує не договірне, а деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

У цій справі позивач обґрунтовує свої вимоги заподіянням йому майнової шкоди, внаслідок шахрайських дій відповідача, вказує на визнання відповідачем зазначених обставин та невиконання ним письмового зобов`язання щодо відшкодування заподіяної шкоди, що виникло на підставі складеної відповідачем розписки, а не договірними зобов`язаннями.

За таких обставин, посилання позивача на норми зобов`язального права є безпідставним, оскільки у даному випадку застосуванню підлягають норми, що регулюють відшкодування шкоди.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відтак шкода, заподіяна особі і майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Частиною першою статті 190 КК України передбачено кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

За приписами статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Проте, належних та допустимих доказів того, що відповідач вчинив шахрайство, внаслідок якого заволодів грошовими коштами позивача в розмірі 110000,00 грн., позивач суду не надав. Розписка відповідача від 15.09.2024 сама по собі, без проведення досудового розслідування за зазначеними у ній відомостями, не є достатнім доказом шахрайських дій відповідача.

Отже, позивачем не доведено існування деліктного зобов`язання відповідача на суму 110000,00 грн., внаслідок його шахрайських дій.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню в повному обсязі.

За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1), інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача (п. 2 ч. 2).

Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем у справі відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 258, 259, 263 265, 268, 273, 282 ЦПК України, суд

вирішив:

1. В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відмовити повністю.

2. Реквізити учасників справи:

- позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

- відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Запорізького апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 11 березня 2025 року.

Суддя С.С. Гасанбеков