УХВАЛА

05 березня 2025 року

м. Київ

справа № 544/1287/23

провадження № 61-2701ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» про захист прав споживача, визнання безпідставною нараховану заборгованість за послугу розподілу природного газу, відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок протиправного припинення газопостачання (розподілу природного газу) в житловому будинку,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив:

зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» (далі - АТ «ОГС «Лубнигаз») провести перерахунок наданих послуг за договором розподілу природного газу споживачу, з урахуванням періоду безпідставного припинення газопостачання в житловому будинку;

зобов`язати відповідача привести за рахунок підприємства проектно-технічну документацію на газопостачання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;

стягнути з АТ «ОГС «Лубнигаз» на користь ОСОБА_1 завдані майнові збитки внаслідок протиправного припинення газопостачання (розподілу природного газу) споживачу в житловому будинку в розмірі 50 354,60 грн;

стягнути з відповідача 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 березня 2024 року позов задоволено частково.

Зобов`язано АТ «ОГС «Лубнигаз» провести перерахунок наданих послуг за договором розподілу природного газу споживачу ОСОБА_1 з урахуванням періоду безпідставного припинення газопостачання в його житловому будинку на АДРЕСА_1 .

Cтягнено з АТ «ОГС «Лубнигаз» на користь ОСОБА_1 26 727,20 грн на відшкодування майнової шкоди.

В іншій частині позову відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року апеляційну скаргу АТ «ОГС «Лубнигаз» задоволено частково, рішення місцевого суду в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок наданих послуг за договором розподілу природного газу споживачу ОСОБА_1 , за особовим рахунком № НОМЕР_1 , з урахуванням періоду безпідставного припинення газопостачання в житловому будинку, скасовано, ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення першої інстанції залишено без змін, здійснено розподіл судових витрат.

У березні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судове рішення апеляційної інстанції в частині відмови в задоволені позову, ухвалити в цій частині відповідне судове рішення. В іншій частині постанови апеляційного суду залишити в силі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом позову в цій справі є: зобов`язання відповідача вчинити дії; стягнення коштів у загальному розмірі 60 354,60 грн (50 354,60 + 10 000,00).

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Ураховуючи наведене, справа є незначної складності та з ціною позову, яка не перевищує двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (60 354,60 / 3 028,00), та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 та пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судові рішення у справі незначної складності та з ціною позову, яка не перевищує двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення у справі незначної складності та з ціною позову, яка не перевищує двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» про захист прав споживача, визнання безпідставною нараховану заборгованість за послугу розподілу природного газу, відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок протиправного припинення газопостачання (розподілу природного газу) в житловому будинку.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян