УХВАЛА

10 березня 2025 року

м. Київ

справа № 761/21265/24

провадження № 61-2829ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і Партнери» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва

від 06 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2025 року у справі за позовом адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» до ОСОБА_1 про визнання первинного документа таким, що не має юридичної сили,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери»

(далі - АО «Гапоненко і партнери») звернулося до суду з позовом до

ОСОБА_1 , в якому просили визнати квитанцію до прибуткового касового ордеру № 7 від 09 червня 2020 року на суму 50 000, 00 грн такою, що не має юридичної сили з 09 червня 2020 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року, в задоволені позову АО «Гапоненко і партнери» відмовлено.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва

від 06 листопада 2024 року, заяву ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто

з АО «Гапоненко Роман і партнери» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 24 000, 00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2025 року, апеляційні скарги АО «Гапоненко Роман і партнери» залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2024 року залишено без змін.

05 березня 2025 року АО «Гапоненко і партнери» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва

від 16 жовтня 2024 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду

від 05 лютого 2025 року у справі № 761/21265/24.

У касаційній скарзі АО «Гапоненко і партнери», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову в цій справі є: визнання квитанції до прибуткового касового ордеру на суму 50 000, 00 грн такою, що не має юридичної сили.

Отже ціна позову у справі № 761/21265/24 складає 50 000, 00 грн, яка станом на

01 січня 2025 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 х 250 = 757 000,00 грн).

Враховуючи зазначене вище, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2024 року та постанова Київського апеляційного суду від 05 лютого 2025 рокуне підлягають касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Переглядаючи справи в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

З урахуванням наведеного, оскільки заявниця подала касаційну скаргу на судове рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і Партнери» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2025 року у справі за позовом адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» до ОСОБА_1 про визнання первинного документа таким, що не має юридичної сили.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара