Провадження № 4-с/742/3/25
Єдиний унікальний № 742/995/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УРКАЇНИ

11 березня 2025 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд у складі головуючого судді Давидчука Д.П., за участю секретаря судового засідання Сумцової Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , представник скаржника адвокат Драчук В.В., особа, дії якої оскаржуються - головний державний виконавець Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваненко Л.В., начальник Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Молібог І.В., боржник ОСОБА_2 , представник боржника адвокат Вакуленко А.М. на дії державного виконавця

УСТАНОВИВ:

І. Суть справи.

ОСОБА_1 (Скражник), в інтересах якого діє представник Драчук В.В., особа, дії якої оскаржуються - головний державний виконавець Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваненко Л.В., начальник Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Молібог І.В., боржник ОСОБА_2 , представник боржника адвокат Вакуленко А.М., звернувся зі скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання.

Скаргу обґрунтовано тим, що на виконанні Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №59665661 з виконання виконавчого листа від 25.07.2019, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області №2/742/606/19, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 загальної суми боргу за договором позики в розмірі 7850 доларів США, відсотків за користування грошовими коштами в сумі 1251 долар США, 3% річних за порушення зобов`язання в сумі 55 доларів США із перерахунком вказаної суми у гривнях за офіційним курсом валюти стягнути загальну суму 9156 доларів США (246845,76 грн.) та судових витрат на суму 2468,46 грн.

Головним державним виконавцем Прилуцького ВДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області СМРУМЮ Іваненко Л.В. 12.12.2024 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення.

Вказана постанова державного виконавця була оскаржена скаржником начальникові Прилуцького ВДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області СМРУМЮ Молібог І.В. з мотивів того, що оскільки боржником порушено зобов`язання в іноземній валюті, стягнення заборгованості також мало відбуватись в іноземній валюті за курсом на дату здійснення платежу.

За результатами розгляду скарги Скаржника начальником Прилуцького ВДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області СМРУМЮ Молібог І.В. винесено постанову від 22.01.2025, якою відмовлено у задоволенні скарги.

У зв`язку з цим, Скаржник просить суд:

-Визнати незаконною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 12.12.2024, яка винесена головним державним виконавцем Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваненко Лідією Василівною в межах виконавчого провадження №59665661;

-Визнати незаконною та скасувати постанову про результати перевірки виконавчого провадження від 22.01.2025, винесену начальником Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Молібог Іриною Валентинівною;

-Зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії по виконанню виконавчого листа Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області №2/742/606/19, виданого 25.07.2019 в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

-

ІІ. Процесуальні дії у справі та позиції сторін.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду на 15:00 год 06 березня 2025 року.

Від головного державного виконавця Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваненко Л.В. надійшов відзив на скаргу, в якому вона зазначила, що Скаржник (Стягувач) сам у заяві про відкриття виконавчого провадження вказав на стягнення з Боржника суми 246 845,76 грн., а відтак після сплати цієї суми виконавче провадження обґрунтовано закінчене.

Від начальника Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Молібог І.В. надійшов відзив аналогічного змісту.

Боржник ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 заперечили проти задоволення вимог заяви, зазначивши, що в рішенні суду була вкзаана сума заборгованості виконання зобовязщання також і у гривнях, а відтак на даний час боржником сплачено заборгованість в повному обсязі.

ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин

Рішенням Прилуцького міськрайцонного суду Чернігівської області від 03.06.2019 у справі №742/995/19 задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та стягнуто з останнього на користь ОСОБА_1 загальної суми боргу за договором позики в розмірі 7850 доларів США, відсотків за користування грошовими коштами в сумі 1251 долар США, 3% річних за порушення зобов`язання в сумі 55 доларів США із перерахунком вказаної суми у гривнях за офіційним курсом валюти стягнути загальну суму 9156 доларів США (246845,76 грн.) та судових витрат на суму 2468,46 грн.

Також Прилуцьким міськрайонним судом на виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист від 25.07.2019 №2/742/606/10.

Головним державним виконавцем Прилуцького ВДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області СМРУМЮ Іваненко Л.В. 12.12.2024 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення.

08.01.2025 Скаржником (Стягувачем) оскаржено вказану постанову державного виконавця начальнику Прилуцького ВДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області СМРУМЮ Молібог І.В.

22.01.2025 постановою начальника Прилуцького ВДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області СМРУМЮ Молібог І.В. відмовлено у задоволенні скарги Колодюка В.Л.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, є Закон України «Про виконавче провадження».

За визначенням статті 1 вказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 6, ч. 1. ст. 11 Закону, державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За ч. 1 ст. 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У силу приписів частини першої статті 18 Закону на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому відповідно до положень п. 1 частини другої статті 18 Закону, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Законодавцем визначено чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Оскільки державний виконавець наділений владними повноваженнями, він повинен виконувати ці вимоги законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до яких належать верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об`єктивність, гласність та відкритість виконавчого провадження. Недотримання зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження.

Приписами статті 39 Закону визначені підстави, за яких виконавче провадження підлягає закінченню.

Зокрема, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Підставою закінчення виконавчого провадження відповідно до положень цієї норми є факт виконання рішення суду у повному обсязі таким чином, як визначено відповідно до виконавчого документа.

Судом встановлено, що згідно з рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03.06.2019 у справі №742/995/19 стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики разом з відсотками за користування коштами та пенею в розмір 3% річних на загальну суму 9156 доларів США.

З вказаного рішення вбачається, що зобов`язання ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 виражене у іноземній валюті доларах США.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Водночас Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання на території України грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одним із елементів належного виконання зобов`язання є його виконання у валюті, погодженій сторонами.

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які укладаються та виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Судом встановлено, що Боржник прострочив зобов`язання, що виникло з договору позики, та виражене в іноземній валюті доларах США. У зв`язку з цим, рішенням суду з боржника стягнуто заборгованість за договором, проценти за користування коштами та 3% річних. Тобто, для Стягувача настали негативні наслідки від невиконання Боржником свого зобов`язання. Станом на день винесення рішення суду курс національної валюти до долара США становив 26,96 грн. за 1 долар США. Водночас, курс долара США станом на 12.12.2024 дорівнював 41,69 грн. за 1 долар США. Фактично, курс національної валюти за період з дня винесення рішення суду до дня закриття виконавчого провадження знизився на 65%, що покладає на Скаржника (Стягувача) додатковий фінансовий тягар.

Спір у цій справі виник саме внаслідок невиконання основного зобов`язання, визначеного в іноземній валюті.

Таким чином, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення.

Наведений висновок узгоджується з висновком Великої палати Верховного суду від 11.09.2024 у справі № 500/5194/16, згідно з яким при стягненні судом заборгованості в еквіваленті іноземної валюти за курсом Національного банку України на день виконання рішення в судовому рішенні зазначається лише одна сума боргу (в іноземній валюті), а сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається державним / приватним виконавцем на момент здійснення боржником платежу в ході виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Однак, враховуючи вищезазначені мотиви суду, виконавче провадження фактично не виконано.

З урахуванням викладеного, постанова головного державного виконавця Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваненко Л.В. про закриття виконавчого провадження від 12.12.2024 та постанова начальника Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Молібог І.В. від 22.02.2025 про результати перевірки виконавчого провадження винесені з порушенням вищенаведених норм законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Нормами ч. 1 ст. 448 ЦПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог скарги.

Керуючись ст.ст. 449, 450, 451ЦПК України,Законом України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , представник скаржника адвокат Драчук В.В., особа, дії якої оскаржуються - головний державний виконавець Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваненко Л.В., начальник Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Молібог І.В., боржник ОСОБА_2 , представник боржника адвокат Вакуленко А.М. на дії державного виконавця - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 12.12.2024, яка винесена головним державним виконавцем Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваненко Лідією Василівною в межах виконавчого провадження №59665661;

Визнати незаконною та скасувати постанову про результати перевірки виконавчого провадження від 22.01.2025, винесену начальником Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Молібог Іриною Валентинівною;

Зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії по виконанню виконавчого листа Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області №2/742/606/19, виданого 25.07.2019 в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту ухвали 10.03.2025.

Суддя Дмитро ДАВИДЧУК