Справа № 740/6241/24
Провадження № 2/740/224/25
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки - адвоката Тригуб О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 через представника адвоката Тригуб О.О. звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Позов аргументовано тим, що позивачка є квартиронаймачем і постійно проживає у квартирі АДРЕСА_1 . Дана квартира не приватизована і належить до державного житлового фонду. З нею, як члени її сім`ї, у квартирі також зареєстровані її сини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У 2016 році старший син ОСОБА_2 виїхав до Республіки Польща, де проживає разом зі своєю сім`єю до теперішнього часу. Молодший син - ОСОБА_3 у 2021 році також виїхав до Республіки Польща на навчання, а після закінчення навчання залишився там проживати. На даний час повертатись до України відповідачі наміру не мають.

Реєстрація відповідачів перешкоджає позивачці в оформленні субсидії, вона змушена сама нести витрати з утримання квартири та оплати комунальних послуг.

Ухвалою судді 25.10.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні позивачка підтримала позов та просила його задовольнити. Пояснила, що її старший син ОСОБА_4 , закінивши навчання в школі і училищі, виїхав з України на постійне проживання у Польщу більше 10 років тому. З ним на даний час не спілкується. Менший син ОСОБА_5 закінчив у Ніжині 9 класів загальноосвітньої школи і в кінці літа 2021 року також виїхав у Польщу, де спочатку проживав з братом ОСОБА_4 в орендованому житлі, навчався півтора роки в мовній школі. На даний час самостійно винаймає житло і працює касиром у магазині у Вроцлаві. З ним підтримує спілкування.

Відповідачі про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно засобами поштового зв`язку за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно із п.4 ч. 8 ст.128 ЦПК України, а також у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на веб-сайті судової влади України.

Враховуючи, що відповідачі згідно із ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлені, відзив не подали, причини неявки в судове засідання не повідомили, суд відповідно до ст.280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що позивачка не заперечує проти такого вирішення справи.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається зі свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (з урахуванням свідоцтв про шлюб серії НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ) відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_3 є синами позивачки.

Згідно рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області від 09.08.2018 № 246 КП «Служба Єдиного Замовника» надано дозвіл переоформити особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 з ОСОБА_7 на його дружину ОСОБА_8 (а.с. 18).

Після укладення шлюбу 20.02.2020 позивачкою змінено прізвище з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 .

З відомостей про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 23.12.2022, станом на 01.12.2022 за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: наймач - ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Згідно довідки № 3617 від 23.12.2022, виданої виконавчим комітетом Ніжинської міської ради, діти ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані разом з нею у АДРЕСА_2 , проте за вказаною адресою фактично не проживають (а.с.20).

Довідкою № 06.4-16/4234 від 15.10.2024 виконавчого комітету Ніжинської міської ради, підтверджується, що станом на 15.10.2024 відповідачі зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 ( а.с. 21).

Свідок ОСОБА_11 надала показання, що є подругою позивачки і їй відомо, що старший син позивачки ОСОБА_4 , після закінчення навчання в училищі, виїхав на заробітки у Польщу і не проживає в Україні з позивачкою більше 10 років. Менший син позивачки ОСОБА_5 , закінчивши 9 класів школи, також виїхав у Польщу перед війною.

Свідок ОСОБА_12 надав показання, що проживає у квартирі АДРЕСА_3 і є сусідом позивачки. Її старшого сина ОСОБА_4 не бачив уже біля 10 років, а меншого Єгора - близько 4 років.

Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71, 72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду.

Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

ОСОБА_1 стверджує, що відповідачі не проживають у квартирі, наймачем якої вона є, витрат по утриманню майна не несуть.

Матеріали справи не містять доказів, що свідчать про наявність у відповідачів перешкод у користуванні квартирою, а їх тривала відсутність за місцем реєстрації свідчить про те, що вони мають інше місце проживання.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У статті 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Подібний висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц.

З огляду на вказані норми та надані докази, суд доходить висновку, що така поведінка відповідачів свідчить про втрату ними інтересу до спірного житлового приміщення, а отже наявні підстави для задоволення позову та визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житлом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 263-265, 280, 284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, - протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.М. Карпусь