У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

Справа №348/2443/24

Номер провадження 2/348/113/25

11 березня 2025 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді О.Ю.Максименко

за участю секретаря судових засідань О.Р.Боєчко

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

У с т а н о в и в :

В провадженні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області знаходиться вказана цивільна справа. За наявною у позивача інформацією відповідач проживає в Сполучених Штатах Америки, де офіційно працевлаштований, має стабільний заробіток.

Представник позивача надала до суду клопотання про звернення із судовими дорученнями до компетентного органу Сполучених Штатів Америки щодо встановлення адреси проживання відповідача, громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 від 17.01.2019), його місця праці та розміру заробітної плати за період із 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року.

Представник позивача просила зазначене клопотання розглянути без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вирішуючи питання про звернення суду України із судовими дорученнями про надання правової допомоги до компетентного суду Сполучених Штатів Америки, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи характер спору, зазначена інформація, відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України може підтвердити обставини, які мають значення для вирішення справи та є необхідною для правильного визначення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За положеннями ч. 1 ст. 498 ЦПК України, яка кореспондується за ч. 1 ст. 80 Закону України «Про міжнародне приватне право», у разі, якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі міжнародного договору).

У рамках Гаазької конвенції 1961 року з питань цивільного процесу Україна має отримувати допомогу від таких країн як Білорусія, Бельгія, Болгарія, Канада, Китай, Кіпр, Чехія, Данія, Єгипет, Естонія, Фінляндія, Франція, Німеччина, Греція, Угорщина, Ірландія, Ізраїль, Італія, Японія, Латвія, Литва, Люксембург, Мексика, Нідерланди, Норвегія, Польща, Португалія, Корея, Румунія, Росія, Словаччина, Словенія, Іспанія, Шрі-Ланка, Швеція, Швейцарія, Туреччина, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії, США, Венесуела, Антигуа і Барбуда, Багами, Барбадос, Ботсвана, Кувейт, Малаві, Пакистан, Сан-Марино і Сейшели.

Між Україною та США міжнародні договори про правову допомогу та правові відносини у цивільних та сімейних справах не укладалися.

Конвенція про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, учасником якої є Україна, застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли є потреба у передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах від 18 березня 1970 року, судовий орган Договірної Держави може відповідно до положень законодавства цієї Держави шляхом надіслання судового доручення звернутися до компетентного органу іншої Договірної Держави з проханням отримати докази або провести інші процесуальні дії.

Відповідно до ст. 2 Конвенції від 18 березня 1970 року договірна Держава назначає Центральний Орган, який зобов`язується отримувати судові доручення, що надходять від судових органів іншої Договірної Держави, та передавати органу, компетентному на їх виконання.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про міжнародні договори України", статей 119, 126 Закону України "Про судоустрій України", статті 80 Закону України "Про міжнародне приватне право" та з метою удосконалення організації роботи судових органів та органів системи Міністерства юстиції України враховуючи те, що відповідно до міжнародних договорів України у сфері правових відносин та правової допомоги у цивільних справах Міністерство юстиції України визначено центральним органом.

Особливості виконання Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних чи комерційних справах від 15.11.1965 визначено розділом VI

А особливості виконання Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах від 18 березня 1970 року визначено розділом VI Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги у цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання та виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 27.06.2008 № 1092/5/54, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 02.07.2008 за № 573/15264.

Відповідно до п. 1.7, 1.8, 1.9 зазначеної Інструкції суди України з питань надання міжнародної правової допомоги у цивільних справах взаємодіють з іноземними компетентними органами через головні територіальні управління юстиції та Міністерство юстиції України, яке відповідно до положень міжнародних договорів України є центральним органом України з питань надання міжнародної правової допомоги.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суді України виникне необхідність у врученні документів або отримання доказів, в проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном.

Відповідно до п. 2.3 розділу ІІ Інструкції доручення та документи, що до нього додаються, складаються на мові, передбаченій відповідним міжнародним договором України.

Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються на мові запитуваної держави чи на іншому мові, передбаченому міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. У відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи.

Відповідно до п. 7.3 цієї Інструкції доручення України на підставі Конвенції 1970 року надсилається через територіальні органи Міністерства юстиції України.

Таким чином, саме на позивача (представника позивача) покладається обов`язок забезпечити подання до суду належно оформлених, переведених, нотаріально посвідчених документів, після чого вони надсилаються судом в порядку повідомлення, визначеного Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги у цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання та виконання судових рішень».

Суд зазначає, що клопотання сторони позивача про витребування інформації стосується особи, яка знаходиться за кордоном в США, що лишає суд можливості самостійно витребувати заявлену стороною позивача інформацію, тому копії процесуальних документів у справі для виконання підлягають направленню в порядку правової допомоги згідно зі ст. 498, ст. 499 ЦПК України та відповідно до положень Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах від 18 березня 1970 року.

З огляду на вищенаведене, а також враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13.05.2020 року справа № 711/17/19, необхідно направити судове доручення про отримання доказів до Міністерства юстиції України через територіальне управління юстиції, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами компетентним органам США.

З огляду на положення п. 8 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження в справі у разі звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 8 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

Відтак, до надходження відповіді на судове доручення про надання правової допомоги провадження у справі слід зупинити.

Керуючись Законом України «Про міжнародне право», Конвенцією про отримання за кордоном доказів у цивільних чи комерційних справах від 18 березня 1970 року, ст. 247, 252, 253, 258-261, 268, 353-354, 498, 499 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника позивача задовольнити.

Доручити компетентному органу Сполучених Штатів Америки встановити адресу проживання відповідача, громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 від 17.01.2019), його місця праці та розміру заробітної плати за період із 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року.

Зобов`язати представника позивачки адвоката Голіней Л.Д. у строк до 27 березня 2025 року надати до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області засвідчений переклад на англійську мову даної ухвали в двох примірниках.

Направити доручення до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Україна, 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, 11) для організації виконання.

У випадку неможливості виконання даного доручення повідомити про обставини, що перешкоджають виконанню доручення.

Провадження у справі зупинити до надходження відповіді від компетентного органу Сполучених Штатів Америки.

Ухвала в частині зупинення провадження може бути оскаржена до Івано-Франківського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в частині судового доручення оскарженню не підлягає.

Суддя Надвірнянського районного суду

Івано-Франківської області О.Ю.Максименко