УХВАЛА

11 березня 2025 року

м. Київ

справа № 346/2210/24

провадження № 61-3009ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Голіней Лілії Дмитрівни на рішення Коломийського міськрайонного суду

від 16 жовтня 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду

від 04 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Галайчук Оксана Лук`янівна, про визнання права власності на майно колгоспного двору та скасування договору про поділ спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області (далі - приватний нотаріус) Галайчук О. Л., в якому просив суд:

- визнати недійсним договір про поділ спадщини, укладений між ним та

ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Галайчук О. Л. 27 грудня

2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 1368;

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом

від 27 грудня 2021 року за реєстровим № 1369 та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 292707344

від 27 грудня 2021 року;

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом

від 27 грудня 2021 року за реєстровим № 1370 та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 292712703

від 27 грудня 2021 року;

- визнати за ним право власності на 2/3 частки житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1 .

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 16 жовтня 2024 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 04 лютого

2025 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частку житлового будинку загальною площею 44,4 кв. м, житловою площею 31,3 кв. м та господарських будівель і споруд: літньої кухні - літера «Б»; гаражу - літера «В»; сараю - літера «Г»; навісу - літера «Д»; вбиральні - «Ж»; криниці - «№1»; огорожі - «№ 2-3», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено в зв`язку з їх безпідставністю.

03 березня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Голіней Л. Д. засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Коломийського міськрайонного суду від 16 жовтня 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року (повний текст постанови виготовлено 05 лютого 2025 року, касаційна скарга надійшла до суду 10 березня 2025 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просила суд скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмовлених позовних вимог, передати справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного

у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції

в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Голіней Л. Д. не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі представник заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права та цитує статтю 389 ЦПК України, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги

з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Голіней Лілії Дмитрівни на рішення Коломийського міськрайонного суду

від 16 жовтня 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду

від 04 лютого 2025 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць