Справа № 569/4654/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі головуючого судді Гордійчук І.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду,

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою, поданою представником заявника адвокатом Сергієнко О.В., про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на наступне нерухоме майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "МІУРА" (), а саме: будівлю готелю "Україна", загальною площею: 4656,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна:060, номер запису про право власності:55228856; приміщення (група приміщень), загальною площею: 5176,8 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення (група приміщень) 2, реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна:060, номер запису про право власності:54810687. Вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони вчиняти реєстраційні дії з наступним нерухомим майном, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "МІУРА" (), а саме: будівлю готелю "Україна", загальною площею: 4656,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна:060, номер запису про право власності:55228856; приміщення (група приміщень), загальною площею: 5176,8 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення (група приміщень) 2, реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна:060, номер запису про право власності:54810687.

Заяву обґрунтовує тим, що 04 січня 2023 року заявник уклав договір купівлі-продажу фінансових інструментів №04/23, за яким став власником простого векселя серії АА №0062688 на суму 185200 доларів США, що на момент подання даної заяви складає 7719395 грн 28 коп. Станом на момент подання даної заяви, ТОВ "МІУРА" () проігноровано виконання свого грошового зобов"язання за простим векселем. Враховуючи ту обставину, що ТОВ "МІУРА" () не виконує грошового зобов"язання за простим векселем, існують обгрунтовані підстави вважати, що ТОВ "МІУРА" буде вчиняти дії щодо належного товариству на праві приватної власності нерухомого майна на користь третіх осіб для уникнення ефективного захисту порушених прав ОСОБА_1 .

Заява передана на розгляд судді 11 березня 2025 року.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, дійшов наступного висновку.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч. 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3ст. 150 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як убачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не доведено учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Разом з тим, в заяві про забезпечення позову не наведено жодного доводу стосовно того, як невжиття в даному випадку визначеного позивачем саме такого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Як і не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Заявником не доведено, що відповідач має намір відчужити майно.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Заявником не надано достовірних доказів вартості належного Товариству з обмеженою відповідальністю "МІУРА" () нерухомого майна, відносно якого слід застосувати заходи забезпечення позову, з яких можливо було визначити співмірність заходів забезпечення позову, який просить застосувати заявник.

Сама тільки наявність спору між сторонами не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову у вказаний позивачем спосіб.

Таким чином, оскільки подана заява не є підставною для забезпечення позову та відсутні факти, які б вказували на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, не доведено співмірність заходів забезпечення позову із заявленими вимогами, в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 153, 260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне судове рішення складене 11 березня 2025 року.

Суддя І.О.Гордійчук