Справа № 509/845/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Козирський Є.С.

за участю секретаря Лепешенкової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в смт. Овідіополь, в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, -

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2025 року заявниця звернулася до суду з вищевказаною заявою, в якій просить суд встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , трудової книжки НОМЕР_2 виданої 16.05.1979 року, заповненої російською мовою на ім`я ОСОБА_2 , а також вкладиша в трудову книжку колгоспника НОМЕР_3 виданого 17.03.1987 року заповненого російською мовою на ім`я ОСОБА_2 ; встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , архівної довідки № Р-289 від 09.09.2024 та архівної довідки № Р-290 від 09.09.2024, виданих КУ Овідіопольської селищної ради «Об`єднаний трудовий архів» із зазначенням відомостей про нарахування заробітної плати за відпрацьовані вихододні працівника ОСОБА_2 .

В судове засідання Заявниця не з`явилася, надала заяву в якій заявлені вимоги підтримала та просила розглянути справу без її участі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав пояснення по справі, відповідно до яких просив заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів залишити без розгляду, у зв`язку із тим, що факт, про встановлення якого просить Заявник, не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 16.12.2024 року звернулася до Відділу обслуговування громадян №12 управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Донецькій області зі зверненням про призначення їй пенсії за віком . Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 30.12.2024 року № 68 Заявнику було відмовлено, оскільки до трудового стажу не зараховано періоди роботи з 1986 по 1991 роки, згідно архівної довідки №Р-290 від 09.09.2024, та за період з 1992 по 1998 роки, згідно архівної довідки №Р-289 від 09.09.2024, оскільки прізвище Заявниці в архівних довідках російською мовою вказано « ОСОБА_3 » та не відповідає паспортним даним.

З трудової книжки № НОМЕР_4 , заповненої 06.08.1979 року, судом встановлено, що вона заповнена російською мовою на ім`я « ОСОБА_4 ».

З трудової книжки серії НОМЕР_2 , заповненої 16.05.1979 року, судом встановлено, що вона заповнена російською мовою на ім`я « ОСОБА_2 ».

25.11.1985 року Заявниця була прийнята в члени колгоспу Ордена Дружби ім. Дзержинського Овідіопольського району Одеської області та була прийнята в полеводчу бригаду колгоспу 27.03.1987 року працівником відділу кадрів колгоспу Ордена Дружби ім. Дзержинського та їй було видано Вкладиш до трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_3 , згідно якого її прізвище російською мовою записано « ОСОБА_3 », замість вірного « ОСОБА_5 ».

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого 18 жовтня 2001 року Овідіопольським РВ УМВС України в Одеській області прізвище, ім`я та по батькові Заявниці на українській мові вказано « ОСОБА_1 » (стор.1), а на сторінці 2 даного паспорта її прізвище, ім`я та по батькові на російській мові вказано « ОСОБА_4 ».

Для підтвердження наявності трудового стажу Заявниця звернулася до КУ Овідіопольської селищної ради «Об`єднаний трудовий архів» та отримала дві архівні довідки: №Р-289 від 096.09.2024 з відомостями про трудову діяльність з 1985 по 1992 рік та №Р-290 від 09.09.2024 з відомостями про трудову діяльність з 1992 по 1998 рік. Однак, в даних архівних довідках прізвище Заявниці російською мовою зазначено « ОСОБА_3 », замість вірного « ОСОБА_5 ». Особовий рахунок № НОМЕР_6 , вказаний в архівних довідках збігається з вказаним на стор.1 вкладиша в трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_3 .

Отже, з викладеного вбачається, що через помилки в написанні прізвища Заявниці в трудовій книжці, вкладиші в трудову книжку та в архівних довідках, їй не зараховано частину трудового стажу для надання пенсії за віком. Помилка існує саме в написанні прізвища. Написання ж ім`я, по батькові та дати народження збігається в усіх документах.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

У відповідності до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

За змістом ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Заявниця не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносилися відповідальним працівником підприємства, а не особисто нею. Більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати, що у заявниці відсутній трудовий стаж за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Досліджені судом письмові докази не дають підстав для розумного сумніву у належності заявнику спірної трудової книжки, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії.

Крім того, встановлення факту належності правовстановлюючого документу породжує для заявника юридичні наслідки. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу в подальшому дасть можливість подати до органу ПФУ належним чином оформлені документи для призначення пенсії. Разом з тим, у випадку відмови у призначенні пенсії зможе оскаржити дії ПФУ до адміністративного суду.

Суд, зважаючи на викладене знаходить належним розгляд справи в порядку окремого провадження, та необгрунтованим покликання головного управління ПФУ в Донецькій області на практику Верховного Суду , зокрема постанову від 30.01.2020 року у справі № 287/167/18-ц та від 23.01.2023 року у справі № 214/1309/21.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, дослідивши усі надані докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд вважає за необхідне встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , трудової книжки НОМЕР_2 виданої 16.05.1979 року, заповненої російською мовою на ім`я ОСОБА_2 , а також вкладиша в трудову книжку колгоспника НОМЕР_3 виданого 17.03.1987 року заповненого російською мовою на ім`я ОСОБА_2 ; встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , архівної довідки № Р-289 від 09.09.2024 та архівної довідки № Р-290 від 09.09.2024, виданих КУ Овідіопольської селищної ради «Об`єднаний трудовий архів» із зазначенням відомостей про нарахування заробітної плати за відпрацьовані вихододні працівника ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 263-265, 315, 319, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , трудової книжки НОМЕР_2 виданої 16.05.1979 року, заповненої російською мовою на ім`я « ОСОБА_2 », а також вкладиша в трудову книжку колгоспника НОМЕР_3 виданого 17.03.1987 року заповненого російською мовою на ім`я « ОСОБА_2 ».

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , архівної довідки № Р-289 від 09.09.2024 та архівної довідки № Р-290 від 09.09.2024, виданих КУ Овідіопольської селищної ради «Об`єднаний трудовий архів» із зазначенням відомостей про нарахування заробітної плати за відпрацьовані вихододні працівника ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня його проголошення.

У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Є. С. Козирський