Справа №461/9432/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2025 року Галицький районний суд м. Львова
в складі: головуючої судді Волоско І.Р.
секретар судового засідання Старовецька С.І.
за участю: представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа Четверта львівська державна нотаріальна контора про визнання права власності та стягнення недоотриманої пенсії, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа Четверта львівська державна нотаріальна контора про визнання права власності та стягнення недоотриманої пенсії.
В обґрунтування заявлених вимог зазначають, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивачі є спадкоємцями після смерті батька.
Померлий ОСОБА_5 перебував на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за віком з 01.09.1999 року.
Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж 40 років 5 місяців 28 днів, розмір пенсії становив 141,90 грн. (станом на 01.01.2003 року). Виплата по даній пенсійні справі була припинена з 01.03.2003 року у зв`язку із тим, що пенсіонер більше шести місяців не отримував пенсійну виплату у поштовому відділенні.
На думку позивачів, дії відповідача з приводу припинення нарахування пенсії померлому ОСОБА_5 є такими, що суперечать закону.
Як вбачається із розрахунку пенсії ОСОБА_5 за період з 01.03.2003 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір недоотриманої пенсії становить 360051,82 грн.
Відтак, з урахуванням уточнення позовних вимог, просили суд:
визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на недоотриману пенсію у розмірі 360051,82 гривень за період з 01 березня 2003 року до дня смерті спадкодавця - ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у рівних частках недоотриману пенсію у розмірі 360051,82 гривень за період - з 01 березня 2003 року до дня смерті спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Представник позивачів ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов заперечила з підстав, наведених у відзиві.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права.
Заслухавши пояснення учасників, перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданий Личаківським відділом ДРАЦС у м.Львові Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) від 07.07.2022 року, актовий запис №02.
Рішенням Личаківського районного суду м.Львова у справі №463/12012/21 від 12.05.2022 року ОСОБА_5 оголошено померлим.

Позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є спадкоємцями після смерті батька ОСОБА_5 .

12.12.2023 року державним нотаріусом Четвертої львівської нотаріальної контори Львівської області Мельник Г.Я. позивачам видано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , зареєстровано в реєстрі №3-2051 та №3-2053.

22.01.2024 року представником позивачів до Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області було скеровано адвокатський запит про надання інформації, а саме:

Чи нараховувалась та виплачувалась пенсія ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з моменту призначення пенсії та до якого часу? (якщо така нараховувалась та виплачувалась, то надати розрахунок).

Якщо не нараховувалась та не виплачувалась, або частково нараховувалась та виплачувалась, то вказати причину такого ненарахування та невиплати?

Надати розрахунок невиплаченої пенсії на ім`я ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з моменту припинення нарахування та/або виплати до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається із відповіді на адвокатський запит від 02.02.2024 року №1300-5903-8/18855, згідно даних особового рахунку, померлий ОСОБА_5 перебував на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за віком з 01.09.1999 року, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (Закон №1058). Страховий стаж 40 років 5 місяців 28 днів, розмір пенсії становив 141,90 грн.

Виплата по даній пенсійні справі була припинена з 01.03.2003 року у зв`язку із тим, що пенсіонер більше шести місяців не отримував пенсійну виплату у поштовому відділенні.

У разі неотримання призначеної пенсії протягом шести місяців підряд, пенсійна виплата припиняється відповідно до ст.49 Закону №1058.

На виконання ухвали суду від 17.12.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було надано розрахунок пенсії ОСОБА_5 за період з 01.03.2003 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір якої становить 360051,82 грн.

Позивачі вважають, що дії відповідача з приводу припинення нарахування пенсії померлому ОСОБА_5 є такими, що суперечать нормам чинного законодавства, а тому просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на недоотриману пенсію у розмірі 360051,82 гривень за період з 01 березня 2003 року до дня смерті спадкодавця - ІНФОРМАЦІЯ_3 та стягнути на їхню користь у рівних частках недоотриману пенсію у розмірі 360051,82 гривень

У відповіді на адвокатський запит відповідач посилається на те, що виплата по даній пенсійній справі була припинена з 01.03.2003 року у зв`язку із тим, що пенсіонер більше шести місяців не отримував пенсійну виплату у поштовому відділенні відповідно до ст.49 Закону №1058.

Частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV встановлені підстави для припинення виплати пенсії, а саме виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Однак, відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності дій щодо припинення нарахування та виплати пенсії померлому ОСОБА_5 з 01.03.2003 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розумінні приписів Закону № 1058-IV, як і не було надано рішення щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_5 у зазначений період.

Статтею 1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана; зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплаті недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з до відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотримано пенсії набирає іншої правової якості переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 вересня 2020року (справа № 428/6685/19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується при застосуванні норм права.

Окрім цього, суд зазначає, що Закон №1058 був прийнятий 9 липня 2003 року, набрав чинності згідно Прикінцевих положень з 01.01.2004 року.

До набрання чинності Закону №1058 діяв та діє Закон №1788-ХІІ від 05.11.1991 року «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч.1 ст.91 Закону №1788-ХІІ суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

Відповідно до ч.1 ст.47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Об`єктом спадкування можуть бути лише права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті. Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому порядку. У разі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом право на спадкування виникає у спадкоємців за законом почергово. Ці спадкоємці набувають право на спадщину в рівних частках.

Встановлено, що позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є спадкоємцями після смерті батька ОСОБА_5 .

Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, то сума недоотриманої ОСОБА_5 пенсії, що належала йому за життя і залишилась недоотриманою, увійшла до складу спадщини.

Відтак, позивачі, прийнявши спадщину від померлого, мають право на отримання усієї суми недоотриманої пенсії в рівних частках.

У постанові Верховного Суду від 15.12.2023 року у справі №805/2628/18, провадження № К/990/17692/23, викладена позиція про те, що зі смертю особи, незалежно від її статусу, пов`язаний інститут спадкування, що регламентується нормами цивільного права.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім 'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Таким чином, у контексті спірних правовідносин, які виникли у цій справі, колегія суддів зазначає, що особливість пенсійних (публічно-правових) відносин у сфері соціального захисту між конкретною особою та Пенсійним фондом України полягає в тому, що вони нерозривно пов`язані з особою пенсіонера, а відтак після смерті цієї особи зобов`язання Пенсійного фонду України, за загальним правилом, не можуть бути об`єктом спадкування та виплат на майбутнє його спадкоємцям.

Водночас, недоотримана, у зв`язку зі смертю пенсіонера, сума пенсії, на яку він мав право, виплачується, зокрема, в порядку Закону № 1058-ІV, а також у порядку Закону № 2262-ХІІ (для категорії пенсіонерів-військовослужбовців).

Вказані положення зазначених законів дають змогу дійти висновку, що виплата суми пенсії яка не була одержана за життя пенсіонера, за загальним правилом, здійснюється у позасудовому порядку (добровільно) органами Пенсійного фонду України членам сім`ї, особам, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, особам, що знаходилися на його утриманні, які звернулися із відповідною заявою протягом 6 місяців з дня смерті пенсіонера.

У разі відсутності членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в межах цього строку суми пенсій, призначених, зокрема, за Законом № 1058-IV, входять до складу спадщини.

Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі без будь- яких часових обмежень. Норми ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Вказана позиція узгоджується з правовими висновками Верховного суду у постановах від 23.02.2022 року у справі № 428/10113/20 (провадження № 61-14299св21), від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20), від 23 вересня 2020 року (справа №428/6685/19), зокрема, припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.

Припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.

У постанові Верховного суду від 29.03.2023 року у справі № 263/12032/20 провадження № 61-17419св21 зазначено, що суди не врахували, що позивач успадкував право на належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті; дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат; видача спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом, в якому зазначено менший розмір недоотриманої спадкодавцем пенсії, ніж передбачений законом, не є підставою для відмови спадкоємцю в задоволенні позову; припинення виплати пенсії за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначеної пенсії і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на її отримання.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) надано правовий висновок, у якому зазначено, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Відповідно до ч.1 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, позивачі мають право на отримання усієї суми недоотриманої пенсії.

Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту є як ефективними, так і такими, що відповідатимуть його змісту та системі права.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріальноправові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Крім того, спосіб захисту права чи інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (п. 58).

Ці тези стосуються саме засад ефективного судового захисту, а отже можуть бути враховані у цій частині при ухваленні рішення у справі.

Враховуючи, що позивачі мають право, як спадкоємці, на отримання не виплачених у повному обсязі сум пенсії, які входять до складу спадщини і не були отримані спадкодавцем за життя, проаналізувавши в сукупності надані докази, суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму сплаченого позивачами судового збору.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на недоотриману пенсію у розмірі 360051,82 гривень за період з 01 березня 2003 року до дня смерті спадкодавця - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_3 частки недоотриманої пенсії у розмірі 180 025,91? гривень за період - з 01 березня 2003 року до дня смерті спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_4 частки недоотриманої пенсії у розмірі 180 025,91? гривень за період - з 01 березня 2003 року до дня смерті спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1 800,26? грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 1 800,26? грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 11.03.2025.

Суддя І.Р.Волоско