КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/4555/24
Провадження № 2/488/438/25
РІШЕННЯ

Іменем України

11.03.2025 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу виданого Корабельним районним судом м. Миколаєва 27.09.2018 року, на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини, сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його доходів.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що на підставі судового наказу виданого Корабельним районним судом м. Миколаєва 27.09.2018 року, з нього на користь відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, у зв`язку із народженням другої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його матеріальний стан змінився, що впливає на можливість сплачувати аліменти у раніше визначеному судом розмірі, зокрема 27.09.2024 року Корабельним районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на утримання дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24.09.2024 року і до повноліття дитини.

Також посилався на погіршення здоров`я, оскільки отримав поранення 23.06.2022 року проходячи службу в ЗСУ та знаходився на лікуванні.

На підставі зазначеного звернувся до суду з зазначеним позовом.

10.10.2024 року ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва відкрите провадження по справі і розгляд справи призначений в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачу, що вона має право подати до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також має право подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

В судове засідання призначене на 30.01.2025 року сторони повідомлені своєчасно та належним чином не з`явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Павлюк С.О. надала до суду заяву, в якій заперечувала проти позову, просила відмовити в його задоволенні з підстав наведених у відзиві на позов, також просила розглядати справу за відсутності відповідача та її представника.

Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази додані до неї, вважає , що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 5 статті 183 СК України визначено, що той із батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, законодавством встановлено гарантований мінімальний розмір аліментів на утримання дитини у разі звернення до суду з такими вимогами в порядку наказного провадження. За ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Також, відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати.

Аналізуючи зміст ст.ст. 181, 192, 273 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

При цьому, зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову.

Так судом встановлено, що на підставі судового наказу, виданого Корабельним районним судом м. Миколаєва 27.09.2018 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в обґрунтування заявлених вимог щодо зменшення розміру аліментів посилається на факт народження другої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема 27.09.2024 року Корабельним районним судом м.Миколаєва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на утримання дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24.09.2024 року і до повноліття дитини.

Дане посилання позивача само по собі не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки, не свідчать про неможливість позивача сплачувати аліменти на утримання спільної з відповідачем дитини у розмірі, визначеному судовим наказом, у зв`язку із погіршенням матеріального стану платника аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постанові Верховного Суду від 28.05.2021 року у справі № 715/2073/20.

Зміна сімейного стану позивача, а саме народження інших дітей/дитини без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою (постанова Верховного суду від 16.09.2020, справа № 565/2017/19).

Щодо посилання позивача на погіршення матеріального стану у зв`язку із отриманням поранення та довготривалого лікування, суд зазначає наступне.

Факт отримання поранення та подальшого лікування не є підставою для зміни розміру аліментів, оскільки лікування позивач може проходити як у військових закладах охорони здоров`я, підпорядкованих Міністерству оборони України за кошт держави, так і в цивільних ЗОЗ, так, доказів неможливості проходити лікування за кошти держави позивач не надав. Також позивач не надав до суду доказів значних матеріальних затрат на лікування, а надані до суду копії чеків на суму 4545,40 грн., не є доказом зміни матеріального стану позивача.

Позивач зазначає в позовній заяві, що він лікується після травми отриманої у 23.06.2022 року, однак надав до суду докази проходження лікування лише за вересень 2024 року.

Після отриманої травми у 2022 році позивач не звільнений з лав ЗСУ за станом здоров`я, не визнаний непридатним чи обмежено придатним до військової служби - що означає, що стан здоров`я позивача дозволяє йому виконувати обов`язки військової служби, отримувати заробітну плату та в свою чергу утримувати своїх неповнолітніх дітей в рівних частках.

Таким чином, позивачем не доведено, що його матеріальний стан з моменту встановлення судовим рішенням розміру аліментів до моменту звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів змінився настільки, що унеможливлює сплату ним аліментів у раніше визначеному розмірі.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Так, відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази повинні бути належні, допустимі та достовірні.

Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 1 статті 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Посилання позивача на те, що з нього утримуються аліменти за двома виконавчими документами на двох неповнолітніх дітей сукупно 50 % всіх видів доходу щомісячно, що суперечить приписам ст. 183 СК України, не дають підстави для зміни розміру аліментів, оскільки доказів того, що позивач не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі не надано та не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь його власної дитини в розмірі, який би забезпечував найкращі інтереси дитини.

Відповідно до ч. З ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Згідно матеріалів справи, розмір аліментів, які позивач сплачує за виконавчими документами на утримання своїх дітей становить 50 відсотків, тому визначений розмір аліментів відповідає як нормам чинного законодавства, так і встановленим обставинам справи.

Тож, існуючий розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини не є завищеним, є обґрунтованим та таким, що відповідає ст.182 сімейного кодексу України, а зміна розміру аліментів на утримання дитини в сторону зменшення, необґрунтовано та безпідставно погіршить матеріальне становище неповнолітньої дитини та унеможливить забезпечення належного рівня життя, необхідного для її розвитку.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Так, належних та допустимих доказів того, що з моменту винесення судового наказу та у зв`язку із народженням другої дитини суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з принципу розумності та справедливості, з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, та відмовляє у задоволенні позову.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 76-81, 263, 264, 265, 268, 274-279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення суду в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повне найменування сторін по справі:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проходження служби: в/ч НОМЕР_3 )

Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 )

Суддя Я.А. Чернявська