Справа №478/126/25 пров. №2/478/125/2025
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2025 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду с-ще Казанка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

В с т а н о в и в:

31 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він був власником нежитлової будівлі (зерноскладу), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до Рішення Казанківської селищної ради №10/15 від 24 січня 2008 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок для надання їх в оренду для обслуговування господарських споруд» йому було надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 804,96 кв.м. для надання в оренду терміном на 5 років для обслуговування господарських споруд розташованих за адресою: по АДРЕСА_1 , та зобов`язано укласти тимчасову угоду про відшкодування збитків за фактичне землекористування і в шестимісячний термін замовити та виготовити в землевпорядній організації проект відведення на вищезазначену земельну ділянку та надати його для затвердження до селищної ради. В подальшому він не переукладав Угоду та щороку, згідно податкових повідомлень-рішень, сплачував орендну плату за користування земельною ділянкою під нежитловою забудовою, заборгованості не мав.

23 лютого 2021 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 було укладено Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, який посвідчений приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Корж М.В., відповідно до якого він продав відповідачу нежитлову будівлю (зерносклад), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 не вчиняв дії щодо переоформлення та реєстрації земельної ділянки наданої в оренду для обслуговування нежитлової будівлі (зерноскладу), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На протязі останніх років він особисто передав відповідачу ОСОБА_3 , який з 23 лютого 2021 року став власником нежитлової будівлі (зерноскладом), податкові повідомлення-рішення про сплату орендної плати за користування земельною ділянкою під нежитловою забудовою (зерноскладом), які і далі приходили на його ім`я, але і гадки не мав, що останній не сплачував орендну плату.

Так, ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року було відкрито провадження у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до нього про стягнення податкового боргу у сумі 14258 грн 77 коп. У зв`язку з добровільним погашенням ним податкового боргу за 2022-2024 роки в сумі 17230 грн (зі штрафними санкціями) ухвалою суду від 31 грудня 2024 року позовну заяву було залишено без розгляду.

Враховуючи вище викладене, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3 , до якого 23 лютого 2021 року перейшло право власності на нежитлову будівлю (зерносклад), набув право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й він, як попередній власник нежитлової будівлі, у зв`язку з чим був зобов`язаний, незалежно від факту оформлення права власності чи користування відповідною земельною ділянкою, вносити плату за користування земельною ділянкою, наданою йому для забудови, тому просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь грошові кошти в розмірі 17230 грн та судові витрати в сумі 1211 грн 20 коп.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 17 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав пояснив, що дійсно 23 лютого 2021 року між позивачем ОСОБА_1 та ним було укладено Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, який посвідчений приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Корж М.В., відповідно до умов якого позивач ОСОБА_1 продав йому нежитлову будівлю (зерносклад), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Так, починаючи з лютого 2021 року він є власником та користується зазначеним вище зерноскладом, чому податкові повідомлення-рішення про сплату орендної плати за користування земельною ділянкою під нежитловою забудовою (зерноскладом) надходили не йому, а позивачу ОСОБА_1 йому особисто невідомо. Зазначив, що в майбутньому буде вирішувати питання щодо отримання земельної ділянки в оренду для обслуговування нежитлової будівлі (зерноскладу), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що рішенням Казанківської селищної ради №10/15 від 24 січня 2008 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок для надання їх в оренду для обслуговування господарських споруд» ОСОБА_1 (як власнику нежитлової будівлі (зерносклад), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ) було надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 804,96 кв.м. для надання в оренду терміном на 5 років для обслуговування господарських споруд розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язано укласти тимчасову угоду про відшкодування збитків за фактичне землекористування і в шестимісячний термін замовити та виготовити в землевпорядній організації проект відведення на вищезазначену земельну ділянку та надати його для затвердження до селищної ради (витяг) (а.с.15).

Згідно Угоди про відшкодування збитків від недоотримання коштів Казанківською селищною радою за фактичне землекористування суб`єктом господарювання від 05 лютого 2008 року землекористувач ОСОБА_1 , що користується земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , площею 804,96 кв.м., для обслуговування господарських споруд, зобовязується платити в селищний бюджет щомісячно орендну плату в розмірі 540:12=45, за фактичне землекористування. Орендна плата на рік складає 804,96х0,67=540 грн. При наявності сплати земельного податку за аналогічний період по цій земельній ділянці (що підтверджується відповідною довідкою МДПІ в смт. Казанка) сума проплати передбачена в п.1 зменшується на суму сплати земельного податку). Угода підписується з однієї сторони: землевласником - Казанківською селищною радою, в особі селищного голови, та з другої сторони: землекористувачем ОСОБА_1 . Угода діє до моменту оформлення право установчих документів на земельну ділянку землекористувачем (копія) (а.с.16).

Відповідно до Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 23 лютого 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Корж М.В., зареєстрованого в реєстрі за №140, ОСОБА_3 є власником нежитлової будівлі (зерносклад) загальною площею 628,7 кв.м., який розташований на земельній ділянці площею 0,0805 га (кадастровий номер :34:011:0001), яка знаходиться у комунальній власності, за адресою: АДРЕСА_1 (копія) (а.с.17-20).

Після набуття відповідачем ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно за вказаною адресою договір оренди вищевказаної земельної ділянки між землевласником - Казанківською селищною радою та відповідачем не укладався, будь-яких дій щодо переоформлення та реєстрації земельної ділянки останнім не вчинялося.

ГУ ДПС у Миколаївській області склало податкові повідомлення-рішення форми «Ф» №1-1411 від 24 жовтня 2022 року, №5-1411 від 12 червня 2023 року та №1-1411-UA0080862 від 26 квітня 2024 року, якими нарахувало позивачу ОСОБА_1 податкові зобов`язання з орендної плати за цю земельну ділянку за 2022 рік у сумі 4681 грн 38 коп., за 2023 рік у сумі 4681 грн 38 коп. та за 2024 року у сумі 5658 грн 15 коп. (копії) (а.с.21-23).

У судовому засіданні відповідачем ОСОБА_3 не заперечувався факт отримання від позивача ОСОБА_1 зазначених податкових повідомлень-рішень про сплату орендної плати за користування земельною ділянкою під нежитловою будівлею (зерносклад).

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у сумі 14258 грн 77 коп. (а.с.9).

Згідно квитанції №0.0..1 від 17 грудня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 сплачено орендну плату з фізичних осіб у сумі 17230 грн (копія) (а.с.14).

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2024 року клопотання представника Головного управління ДПС у Миколаївській області про залишення без розгляду позовної заяви у справі № 400/11357/24, задоволено. Позовну заяву Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, залишено без розгляду. Ухвала набрала законної сили 31 грудня 2024 року (а.с.10).

Так, Податковим кодексом України (далі ПК України) встановлено принцип платності користування землею, який реалізується у двох формах: земельний податок, який сплачується власниками земельних ділянок, а також постійними користувачами земельних ділянок державної або комунальної власності; орендна плата, яка справляється на умовах договору оренди за надані у строкове користування земельні ділянки державної або комунальної власності (підпункт 14.1.147 ст.14 ПК України).

Стаття 206 ЗК України визначає, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 ст.14 ПК України земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які користуються земельними ділянками державної та комунальної власності: на праві постійного користування; на умовах оренди.

Відповідно до підпункту 269.1.2 пункту 269.1 ст.269 ПК України платниками земельного податку є платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Згідно з підпунктом 270.1.2 пункту 270.1 ст.270 ПК України об`єктами оподаткування платою за землю є об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.

За визначенням підпунктів 271.1.1, 271.1.2. пункту 271.1 ст.271 ПК України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельної ділянки, нормативну грошову оцінку якої не проведено.

Частиною першою пункту 286.1 ст.286 ПК України встановлено, що підставою для нарахування земельного податку є: а) дані державного земельного кадастру; б) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; в) дані державних актів, якими посвідчено право власності або право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на землю); г) дані сертифікатів на право на земельні частки (паї); ґ) рішення органу місцевого самоврядування про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв); д) дані інших правовстановлюючих документів, якими посвідчується право власності або право користування земельною ділянкою, право на земельні частки (паї); е) дані Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначеного у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

За загальним правилом, закріпленим у частині першій пункту 287.1 ст.287 ПК України, датою виникнення податкового обов`язку із справляння плати за землю власниками землі та землекористувачами є день виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку (пункт 287.6 ст.287 ПК України).

Частиною 4 ст.120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію у відчужувача (попереднього власника), до набувача одночасно переходить відповідно право оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, крім випадків, визначених частиною шостою цієї статті. Волевиявлення орендодавця (власника) земельної ділянки, відчужувача (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію із зазначенням нового орендаря (користувача) земельної ділянки не вимагається.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.415 ЦК України особа, до якої перейшло право власності на будівлі (споруди), набуває право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі (споруди). Землекористувач зобов`язаний вносити плату за користування земельною ділянкою, наданою йому для забудови, а також інші платежі, встановлені законом.

У розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.1 статті 287 ПК України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, покладається на особу, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом України у постанові від 8 червня 2016 року (справа №21-804а16) та постанові від 12 вересня 2017 року (справа №21-3078а16), а також Верховним Судом у постановах від 31 січня 2018 року (справа №825/308/17), від 19 червня 2018 року (справа №822/2696/17), від 17 грудня 2019 року (справа № 804/4739/16).

Таким чином, на усіх власників чи користувачів земельними ділянками покладається обов`язок із плати за землю, зокрема у вигляді земельного податку. При цьому у разі набуття права власності чи оренди на нерухоме майно обов`язок із сплати земельного податку або орендної плати покладається на власника/орендаря нерухомого майна, незалежно від факту оформлення права власності чи користування відповідною земельною ділянкою.

Із установлених судом обставин справи вбачається, що на праві власності у відповідача ОСОБА_3 перебуває нерухоме майно, а саме нежитлова будівля (зерносклад), загальною площею 628,7 кв.м., який розташований на земельній ділянці площею 0,0805 га (кадастровий номер :34:011:0001), за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідна земельна ділянка за вказаною адресою надана в оренду позивачу ОСОБА_1 .

Вказані обставини відповідачем ОСОБА_3 не заперечуються, ним визнається факт користування починаючи з 2021 року нежитловою будівлею (зерноскладом), загальною площею 628,7 кв.м., та земельною ділянкою площею 0,0805 га (кадастровий номер :34:011:0001), яка була надана позивачу ОСОБА_1 в оренду для обслуговування зазначеної вище нежитлової будівлі (зерноскладу).

Враховуючи наведені вище норми права, принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будівель і споруд, а також встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що обов`язок із сплати земельного податку виникає у особи в силу фактичного використання земельної ділянки (в тому числі, з огляду на користування нею внаслідок набуття права власності на нерухоме майно, на ній розташоване) незалежно від дотримання такою особою вимог земельного чи цивільного законодавства щодо порядку оформлення права землекористування та підстав набуття прав користування.

З листа Головного управління ДПС у Миколаївській області від 16 січня 2025 року за вих.№488/6/14-29-19-02-03 вбачається, що за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС згідно інтегрованих карток платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачено грошових коштів по орендній платі з фізичних осіб (КБК 18010900) за період з 01.01.2022 року по 31.12.2024 року 17230 грн (а.с.13).

За таких обставин, суд приходе висновку про те, що з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 , сплачені в рахунок орендної плати з фізичних осіб, грошові кошти в розмірі 17230 грн.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп.

Керуючись ст.ст.12, 13, 259, 264, 265, 268, 279 ЦПК України, суд

У х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти в розмірі 17230 (сімнадцять тисяч двісті тридцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1211 грн 20 коп. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 11.03.2025 року.

Суддя І.П. Сябренко