Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2025 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Суходольського О.М.

за участю секретаря Культенко Н.М.

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м.Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним, визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в жовтні 2021 року він з ОСОБА_2 домовилися про купівлю-продаж, належного йому на праві приватної власності житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . 20.10.2021 року в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було підписано попередній договір купівлі-продажу вищезазначеного житлового будинку та земельної ділянки. На виконання умов договору, ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 кошти за вказане домоволодіння, що підтверджується розпискою вищезазначених свідків.

Позивач зазначає, що з метою подальшого нотаріального посвідчення договору, ОСОБА_2 залишив витяг з державного земельного кадастру, що підтверджувало його право власності на земельну ділянку та замовив висновок оцінювача про вартість майна. Всі правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку відповідач передав позивачу. Після отримання коштів ОСОБА_2 надав можливість користуватися вказаним майном та робити ремонт будинку та господарських споруд. Проте після передачі документів на будинок та земельну ділянку ОСОБА_2 ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу та можливо покинув територію України, оскільки являється громадинином РФ. Крім того, за час проживання та користування будинком сім`я позивача провела ремонт у вказаному домоволодінні, вартість якого вже перевищує вартість будинку з господарськими спорудами до ремонту. На неодноразові вимоги позивача вчинити нотаріальне посвідчення договору відповідач відмовляється приїхати в с.Білозір`я.

У зв`язку з цим, позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки, який розташований по АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; визнати за ним право власності на даний будинок, а також визнати право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га кадастровий номер :03:004:1393 розташовану по АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Відзив до суду не надав, із заявами чи клопотаннями не звертався.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.08.2009 року, ОСОБА_2 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено, що 20.10.2021 року в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було підписано попередній договір купівлі-продажу вищезазначеного житлового будинку та земельної ділянки.

На виконання умов договору, ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 кошти за вказане домоволодіння, що підтверджується розпискою свідків від 20.10.2021 року.

Згідно довідки виконавчого комітету Білозірської сільської ради №3008 від 26.07.2021 року, ОСОБА_2 був зареєстрований з 24.09.1968 року по 31.10.1986 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно висновку оцінювача про вартість майна від 14.11.2024 року, оціночна вартість будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,2500 га кадастровий номер :03:004:1393 становить 675400 грн.

Згідно з ч.1ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 3ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року №9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч.2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст.210,640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації».

Таким чином, положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону.

Отже, після вказаної дати, договір купівлі-продажу нерухомості в силу ст. 657 ЦК України підлягав лише нотаріальному посвідченню, тому може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Однією з умов застосування ч.2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядкує встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Верховний Суд України в своїй Постанові від 04 жовтня 2017 року зазначив, що однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість.

Суд, дослідивши надані письмові докази в сукупності, дійшов висновку, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 виникли договірні відносини з приводу купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, від нотаріального посвідчення якого одна із сторін фактично ухилилася, в зв`язку з перебуванням останнього за межами України.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.16,220,328,334,392,638ЦК України, ст.ст.10,12,13,76-81,141,258-259,263-265,354,355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки, який розташований по АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га кадастровий номер :03:004:1393 розташовану по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. М. Суходольський