Справа № 2-1783/11 Головуючий у 1 інстанції: Плахтій І. Б.
Провадження № 22-ц/802/45/25 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Здрилюк О. І.,

секретар с/з Трикош Н. І.,

з участю:

представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 травня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся в суд із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, яку обґрунтував тим, що повторним заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 13 вересня 2011 року у справі за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 570 474,92 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

07 лютого 2018 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_4 був укладений договір № 227 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги.

Заявник зазначає, що згідно із частиною 1 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Покликаючись на зазначені обставини, заявник ОСОБА_4 просив суд замінити стягувача ПАТ «Брокбізнесбанк» на його правонаступника ОСОБА_4 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 травня 2018 року у цій справі заяву задоволено.

Постановлено замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» на ОСОБА_4 у правовідносинах за виконавчими листами, виданими Луцьким міськрайонним судом Волинської області на виконання рішення Луцького міськрайонного суду від 13 вересня 2011 року про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 570 474,92 грн та судових витрат по справі.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, боржник ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з?ясування обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 зазначав, що, на його думку, ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу просив залишити без задоволення.

У судовому засіданні представник боржника ОСОБА_1 адвокат Людва О. В. апеляційну скаргу підтримав, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Інші учасники справи в судове засідання не з?явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Відповідно до частини 1 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Судом за матеріалами справи встановлено, що повторним заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2011 року, що набрало законної сили, у справі за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 570 474,92 грн.

Стягнуто із відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в користь позивача ПАТ «Брокбізнесбанк» судові витрати по справі.

07 лютого 2018 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_4 був укладений договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за умовами якого банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває право вимоги до позичальників, в тому числі до позичальника за кредитним договором № 193/08 від 10 квітня 2008 року, який був укладений між АТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3 (а. с. 16-18).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов?язковим до виконання. Обов?язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства в Україні (пункт 9 частини 1 статті 129 Конституції України).

Згідно з частиною 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов?язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових та службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов?язків, є зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), держаний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Аналіз частини 1 статті 512 ЦК України дозволяє зробити висновок, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора у зобов?язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина 3 статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина 2 статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

По своїй суті заміна кредитора у зобов?язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Заміна стягувача жодним чином не порушує законних прав та інтересів боржника та з урахуванням норм статті 516 ЦК України не залежить від його думки щодо такої заміни.

Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

У постанові Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 201/16014/13-ц (провадження № 61-9098сво20) зазначено, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов?язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов?язків вибулої сторони. Тобто процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв?язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов?язки, або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами. При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) зробила висновок про те, що на стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містять процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовується разом з положеннями статті 55 ЦПК України. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини 5 статт1 442 ЦПК України.

Встановивши, що на підставі укладеного між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_4 договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги останній набув права вимоги як кредитор за кредитним договором, укладеним 10 квітня 2008 року між ПАТ «Брокбізнесьанк» та ОСОБА_3 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви ОСОБА_4 про заміну сторони виконавчого провадження.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що заміна відповідної сторони виконавчого провадження є неможлива через відсутність відкритого виконавчого провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 21 квітня 1999 року) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

В такому разі державний виконавець повертає виконавчий документ стягувачу, про що виносить відповідну постанову.

Повернення виконавчого листа не позбавляє права стягувача повторно пред?явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (частина 5 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 21 квітня 1999 року).

За положеннями частини 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на правильність судового рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 травня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді