Провадження № 2-з/466/30/25
У Х В А Л А

про відмову у забезпечені позову після відкриття провадження у справі

06 березня 2025 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львов Федорова О.Ф., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Севери Наталії Василівни про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Севери Наталії Василівни до відповідачів Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про визнання додаткової угоди до договору недійсною, визнання незаконною заміну сторони в зобов`язанні за договором, визнання права на переукладення та підписання договору, -

встановив:

05.03.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Севери Н.В. про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Севери Н.В. до відповідачів АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», ТОВ «Газорозподільні мережі України» про визнання додаткової угоди до договору недійсною, визнання незаконною заміну сторони в зобов`язанні за договором, визнання права на переукладення та підписання договору.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову в цивільній справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1-3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Отже, заява про забезпечення позову має відповідати вимогам ст. 151 ЦПК України та бути подана до суду відповідно до порядку, встановленого ст. 152 ЦПК України.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Таким чином, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

При цьому, заявник є вільним у виборі заходу або заходів забезпечення позову, які необхідно застосувати, однак має навести обґрунтування доцільності вжиття кожного з них.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява розглядається судом без повідомлення учасників справи.

У заяві про забезпечення позову, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Севера Н.В. зазначила, що незважаючи на відкриття судового провадження по даній справі, оскарження Додаткової угоди від 25.05.2023 року до Договору №140 від 06.10.2014 року та Договору про заміну сторони від 11.08.2023 року за договором на користування складовими Єдиної газотранспортної системи України №140 від 06.10.2014 року, які підписані неналежними особами і відповідно є незаконними, ТОВ «Газорозподільні мережі України» і надалі здійснюють підключення мешканців с. Підрясне до газових мереж на підставі Дозволів, які видаються членом вищевказаної незаконної ініціативної групи ОСОБА_3 .

Зауважує, що приєднання об`єктів замовників до газових мереж здійснюється з порушенням порядку встановленого законодавством, оскільки підключення відбувається на підставі незаконних документів, а саме Дозволів, які незаконно видаються Банахом В.П. ТОВ «Газорозподільні мережі України» ігнорує цей факт навіть під час судового розгляду цієї справи, не проводить перевірку наявності законних повноважень для видачі дозволів для підключення мешканців до газових мереж, чим продовжує сприяти незаконному вимаганню коштів від мешканців с. Підрясне зі сторони ініціативної групи та їх незаконному збагаченню.

Вказує, що якщо відповідач ТОВ «Газорозподільні мережі України» буде надалі здійснювати приєднання мешканців до газових мереж на підставі Дозволів незаконної ініціативної групи в особі Банаха В.П., то це вказує на порушення норм законодавства і прав позивачів, мешканців с. Підрясне. А також сприяє незаконному подальшому стягненню коштів з мешканців.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів представника позивача, суд дійшов висновку, що подана заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності термінового забезпечення позову саме в вибраний заявником спосіб.

Таким чином, в розумінні статті 151 ЦПК України, заявником не доведені обставини на які він посилається як на підставу своїх вимог.

За таких обставин, суд дійшов висновку про невідповідність заяви про забезпечення позову в цивільній справі вимогам ст. ст. 151, 152 ЦПК України, підстави для задоволення заяви відсутні.

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, -

постановив:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Севери Наталії Василівни про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Севери Наталії Василівни до відповідачів Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про визнання додаткової угоди до договору недійсною, визнання незаконною заміну сторони в зобов`язанні за договором, визнання права на переукладення та підписання договору - відмовити.

Копію ухвали надіслати представнику позивача.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд м. Львова.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://sh.lv.court.gov.ua/sud1328/.

Суддя: О. Ф. Федорова