Справа № 461/1582/25
Провадження № 2/461/1194/25
УХВАЛА

11.03.2025 року місто Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., розглянувши заяву про самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокатка Змисла Марта Русланівна, до Установи дитячо-юнацьких та молодіжних клубів Галицького району Львівської міської територіальної громади про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу,

встановив:

27.02.2025 ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокатка Змисла Марта Русланівна, звернулась до суду з позовом до Установи дитячо-юнацьких та молодіжних клубів Галицького району Львівської міської територіальної громади про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 06.03.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Після відкриття провадження у справі, з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що позивачем у ній є ОСОБА_2 , яка здійснювала повноваження присяжного у Галицькому районному суді м. Львова. Зокрема, остання входила до складу колегії у складі одного судді і двох присяжних під час розгляду цивільної справи №461/12264/15-ц у порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_3 , заінтересована особа - Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про оголошення фізичної особи померлою.

На момент відкриття провадження у справі суду не було відомо те, що позивач змінила прізвище, що не дало можливості невідкладно подати відповідну заяву, оскільки суду не було відомо належних анкетних даних про особу позивача. Отже, відповідна заява подана одразу після встановлення обставин, що стали підставою для самовідводу.

Таким чином, головуючим суддею Стрельбицьким В.В. заявлено самовідвід з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Так, під час вивчення матеріалів означеної справи встановлено, що відповідачем у ній є ОСОБА_2 , яка здійснювала повноваження присяжного у Галицькому районному суді м. Львова у судовому процесі у випадках, встановлених п.п.1, 3, 4, 9, 10 ч. 2 ст. 293 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Статтями 36, 37 ЦПК України передбачено чіткий та виключний перелік підстав з яких може бути заявлено самовідвід, відвід судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

За ч.ч. 1, 2, 9 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється».

Тобто, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Наявність безсторонності відповідно до п. l cт. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Зовнішні вияви можуть мати певне значення, або іншими словами, «правосуддя повинно не тільки здійснюватися, повинно бути також видно, що воно здійснюється». Важливим питанням є забезпечення у демократичному суспільстві довіри громадськості до суду (Білуха проти України, 2006).

Так, кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Micallefv.Malta (МікалеффпротиМальти) / ВП), § 98).

Відповідно до ст.63 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», присяжним є особа, яка у випадках, визначених законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя. Присяжні виконують обов`язки, визначені пунктами 1, 2, 4-6 частини сьомої статті 56 вказаного Закону.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Беручи до уваги вищевикладені обставини зави про самовідвід та норми процесуального законодавства, приходжу до висновку про існування підстав, які свідчать про неможливість прийняття до свого провадження та розгляду справи в такому складі суду, мотиви заявлення самовідводу мають об`єктивні аргументи та відповідають положенням ст.36 ЦПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

З метою забезпечення високого рівня довіри громадян до суду та усунення в подальшому обставин, які б могли вплинути на об`єктивний розгляд справи і недопущення обставин які ставлять під сумнів справедливість судового розгляду, вважаю, що заяву про самовідвід судді слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.36, 40, 258-261, 353 ЦПК України,

постановив:

заяву про самовідвід судді Галицького районного суду м. Львова Стрельбицького В.В. у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокатка Змисла Марта Русланівна, до Установи дитячо-юнацьких та молодіжних клубів Галицького району Львівської міської територіальної громади про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Цивільну справу № 461/1582/25 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокатка Змисла Марта Русланівна, до Установи дитячо-юнацьких та молодіжних клубів Галицького району Львівської міської територіальної громади про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу передати до канцелярії суду для визначення іншого складу суду, відповідно до положень ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.В. Стрельбицький