Дата документу 28.02.2025Справа № 554/9094/24
Провадження № 2/554/455/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі: головуючого судді Бугрія В.М., за участю секретаря судових засідань Лазоренко В.В., за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зняття арешту з квартири,-

В С Т А Н О В И В :

27.08.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про зняття арешту з квартири.

В обґрунтуванні позову вказував, що 05 березня 2013 року Полтавський районний суд визнав за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського районного суду з позовом до ОСОБА_3 , про стягнення грошової компенсації за частку майна колишнього подружжя, позовні вимоги неодноразово збільшував та уточнював.

В липні 2020 року ОСОБА_3 звернулася з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ предметів (в натурі) домашнього та побутового вжитку та стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна сторін внаслідок розірвання шлюбу.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за частку майна колишнього подружжя - відмовлено.

Закрито провадження у справі на підставі п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна сторін внаслідок розірвання шлюбу в сумі 2773200 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 відмовлено за недоведеністю.

05 лютого 2019 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

По рішенню судової колегії Полтавського апеляційного суду 16 травня 2019 року позовна заява була направлена для розгляду до Полтавського районного суду, за місцезнаходженням основної частини майна.

04 листопада 2020 року при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_3 , яку подала її представник адвокат О. Панченко, Полтавський апеляційний суд також наклав арешт на квартиру та на рухоме майно, яке знаходилося в даній квартирі, а саме: меблеву стінку фірми «Лирс»; стіл та 9 стільців білого кольору, натуральний дуб, виробник Іспанія; меблеву стінку з натурального дубу для гостьової кімнати білого кольору, виробництво Іспанія; двоспальну кровать; трюмо із дзеркалом; дві тумбочки біля ліжка; шафу-купе Стенлі білого кольору, виготовлена із натурального дерева під замовлення у м. Полтаві; стінку меблеву; шафу-купе Стенлі; кровать - диван; набір меблів для коридору виконаних під замовлення.

При розгляді цього спору 13 січня 2020 року ОСОБА_3 заявила клопотання про закриття провадження у справі. Ухвалою Полтавського районного суду від 24 січня 2020 року провадження по справі було закрито повністю. Однак 10 червня 2020 року Полтавський апеляційний суд своєю постановою зазначену ухвалу районного суду скасував в частині закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за частку майна колишнього подружжя і справу в цій частині направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду, а ухвала районного суду в частині закриття провадження відносно квартири АДРЕСА_1 була залишена без змін.

13 січня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду виніс постанову, якою касаційну скаргу ОСОБА_3 залишив без задоволення, а постанову Полтавського апеляційного суду від 10 червня 2020 року залишив в силі.

Таким чином, провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_3 поданого в її інтересах адвокатом Левківським Б.К. про стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна у частках виділених кожному з колишнього подружжя в особисту приватну власність, тобто за квартиру, було закрито 24 січня 2020 року.

02 жовтня 2023 року Полтавський районний суд виніс рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації за частку майна колишнього подружжя відмовив повністю за недоведеністю.

Закрито провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна сторін внаслідок розірвання шлюбу.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 повністю відмовлено за недоведеністю.

22 травня 2024 року судова палата Полтавського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу, подану в інтересах ОСОБА_5 адвокатом О. Панченко, залишила без задоволення.

Питання про зняття арешту з квартири апеляційний суд не вирішив, незважаючи на вимоги, які були вказані у апеляційній скарзі.

26 червня 2024 року до Полтавського апеляційного суду було подано клопотання про скасування заходів забезпечення позову, тобто зняття з квартири арешту, однак 17 липня 2024 року клопотання залишено без задоволення і арешт з квартири не знятий. Судова колегія апеляційного суду вказала, що питання про скасування заходів забезпечення позову (скасування арешту на квартиру) має вирішувати суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Ухвалою суду від 27.08.2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

20.09.2024 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, в які просив суд скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на праві власності, накладений ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2019 року та ухвалою Полтавського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року.

24.09.2024 року від представника відповідача до суду надійшов відзив, в обґрунтуванні якого вказувала, що 04.02.2019 р. в провадження Октябрського районного суду м. Полтави надійшла заява ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05.02.2019 року у справі №554/827/19 вказану заяву задоволено, а саме: вжито заходи забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та встановлення заборони останньому вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження та передачу вказаної квартири третім особам у користування, передачу прав на вказану квартиру, а так само й передачу в іпотеку або як спосіб виконання будь-яких зобов`язань перед третіми особами.

В лютому 2019 року ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна у частках, виділених кожному з колишнього подружжя в особисту приватну власність.

25.02.2019 року до Октябрського районного суду м. Полтави надійшло клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення, вжитих за ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05.02.2019 року, а саме прохав скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та скасувати заборону йому вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження та передачу вказаної квартири третім особам у користування, передачу прав на вказану квартиру, а так само й передачу в іпотеку або як спосіб виконання будь-яких зобов`язань перед третіми особами. У клопотанні заявлено про поновлення пропущеного строку подачі вказаного клопотання до суду.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 28.02.2019 року було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення, вжитих за ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05.02.2019 року за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 08.05.2019 року у справі № 554/827/19 суд вирішив: апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2019 року в частині вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом встановлення заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження та передачу квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , третім особам у користування, передачу прав на вказану квартиру, а так само й передачу в іпотеку або як спосіб виконання будь-яких зобов`язань перед третіми особами, - скасувати. Ухвалити в цій частині нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 в цій частині - відмовити. В іншій частині ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2019 року, - залишити без змін.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 28 лютого 2019 року в частині відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих за ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 05 лютого 2019 року до подання позовної заяви шляхом встановлення заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження та передачу квартири АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 , третім особам у користування, передачу прав на вказану квартиру, а так само й передачу в іпотеку або як спосіб виконання будь-яких зобов`язань перед третіми особами, - скасувати. Ухвалити в цій частині нову ухвалу, якою клопотання ОСОБА_1 в цій частині - задовольнити. В іншій частині ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 28 лютого 2019 року, залишити без змін.

В подальшому ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна у частках, виділених кожному з колишнього подружжя в особисту приватну власність. Справа була передана до Полтавського районного суду Полтавської області.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 27.09.2019 позови об`єднані в одне провадження з присвоєнням загального номера справи 545/725/18.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 24.01.2020 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна у частках, виділених кожному із колишнього подружжя в особисту приватну власність та за позовом адвоката Левківського Б.К., подану в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна у частках виділених кожному з колишнього подружжя в особисту приватну власність закрито з підстав передбачених п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України ( набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20.06.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено, ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 24 січня 2020 року про закриття провадження - скасовано в частині закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за частку майна бувшого подружжя.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за частку майна бувшого подружжя - направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду, в іншій частині ухвалу Полтавського районного суду від 24 січня 2020 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.01.2021 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про закриття касаційного провадження у справі. Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Постанову Полтавського апеляційного суду від 10 червня 2020 року залишено без змін.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 19.01.2021 у справі №545/1648/20 відкрито провадження за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ предметів (в натурі) домашнього та побутового вжитку та стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна сторін внаслідок розірвання шлюбу.

Об`єднано в одне провадження зустрічний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , про поділ предметів (в натурі) домашнього та побутового вжитку та стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна сторін внаслідок розірвання шлюбу, з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за частку майна бувшого подружжя, присвоївши спільний номер № 545/725/18. Полтавський районний суд Полтавської області розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за частку майна бувшого подружжя та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про поділ предметів (в натурі) домашнього та побутового вжитку та стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна сторін внаслідок розірвання шлюбу, ухвалив рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 02.10.2023 року у цивільній справі №545/725/18, було вирішено: в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за частку майна бувшого подружжя відмовити повністю за недоведеністю.

Закрити провадження у справі на підставі п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна сторін внаслідок розірвання шлюбу в сумі 2773200,00 грн. В іншій частині позовних ОСОБА_3 до ОСОБА_1 відмовити повністю за недоведеністю. Постановою Полтавського апеляційного суду від 22 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Панченко Олени Олександрівни залишено без задоволення. Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2023 року залишено без змін.

24.05.2024 року на адресу Полтавського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про зняття накладених на належну йому квартиру арештів, які як захід забезпечення позову були застосовані ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2019 року та постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 17.07.2024 року суд апеляційної інстанції ухвалив: заяву ОСОБА_1 про повернення надмірно сплаченого судового збору залишити без задоволення. Заяву ОСОБА_1 про скасування арешту залишити без задоволення.

Питання про скасування заходів забезпечення позову (в даному випадку скасування арешту на квартиру) має вирішувати суд першої інстанції як суд, який постановив рішення по справі.

24.10.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, де просив не приймати доводи відповідача, а задовольнити позов.

14.11.2024 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтава закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, заявлені за обставинами, викладеними у позовній заяві.

У судовому засіданні представник відповідача з позовом не погодилася, просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Перевіряючи обґрунтованість пред`явлених вимог позивача, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено документально, що 04.02.2019 р. в провадження Октябрського районного суду м. Полтави надійшла заява ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05.02.2019 року у справі №554/827/19 вказану заяву задоволено, а саме: вжито заходи забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та встановлення заборони останньому вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження та передачу вказаної квартири третім особам у користування, передачу прав на вказану квартиру, а так само й передачу в іпотеку або як спосіб виконання будь-яких зобов`язань перед третіми особами.

В лютому 2019 року ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна у частках, виділених кожному з колишнього подружжя в особисту приватну власність.

25.02.2019 року до Октябрського районного суду м. Полтави надійшло клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення, вжитих за ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05.02.2019 року, а саме прохав скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та скасувати заборону йому вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження та передачу вказаної квартири третім особам у користування, передачу прав на вказану квартиру, а так само й передачу в іпотеку або як спосіб виконання будь-яких зобов`язань перед третіми особами. У клопотанні заявлено про поновлення пропущеного строку подачі вказаного клопотання до суду.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 28.02.2019 року було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення, вжитих за ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05.02.2019 року за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 08.05.2019 року у справі № 554/827/19 суд вирішив: апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2019 року в частині вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом встановлення заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження та передачу квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , третім особам у користування, передачу прав на вказану квартиру, а так само й передачу в іпотеку або як спосіб виконання будь-яких зобов`язань перед третіми особами, - скасувати. Ухвалити в цій частині нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 в цій частині - відмовити. В іншій частині ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2019 року, - залишити без змін.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 28 лютого 2019 року в частині відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих за ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 05 лютого 2019 року до подання позовної заяви шляхом встановлення заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження та передачу квартири АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 , третім особам у користування, передачу прав на вказану квартиру, а так само й передачу в іпотеку або як спосіб виконання будь-яких зобов`язань перед третіми особами, - скасувати. Ухвалити в цій частині нову ухвалу, якою клопотання ОСОБА_1 в цій частині - задовольнити. В іншій частині ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 28 лютого 2019 року, залишити без змін.

В подальшому з позовною заявою ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна у частках, виділених кожному з колишнього подружжя в особисту приватну власність, справа була передана до Полтавського районного суду Полтавської області.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 27.09.2019 позови об`єднані в одне провадження з присвоєнням загального номера справи 545/725/18.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 24.01.2020 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна у частках, виділених кожному із колишнього подружжя в особисту приватну власність та за позовом адвоката Левківського Б.К., подану в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна у частках виділених кожному з колишнього подружжя в особисту приватну власність закрито з підстав передбачених п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України ( набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20.06.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено, ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 24 січня 2020 року про закриття провадження - скасовано в частині закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за частку майна бувшого подружжя.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за частку майна бувшого подружжя - направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду, в іншій частині ухвалу Полтавського районного суду від 24 січня 2020 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.01.2021 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про закриття касаційного провадження у справі. Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Постанову Полтавського апеляційного суду від 10 червня 2020 року залишено без змін.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 19.01.2021 у справі №545/1648/20 відкрито провадження за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ предметів (в натурі) домашнього та побутового вжитку та стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна сторін внаслідок розірвання шлюбу.

24.05.2024 року на адресу Полтавського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про зняття накладених на належну йому квартиру арештів, які як захід забезпечення позову були застосовані ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2019 року та постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 17.07.2024 року суд апеляційної інстанції ухвалив: заяву ОСОБА_1 про повернення надмірно сплаченого судового збору залишено без задоволення. Заяву ОСОБА_1 про скасування арешту залишено без задоволення.

Згідно зі ст.ст.316, 317 ЦК України, право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1ст. 321 ЦК України,право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Такі правові регулювання містяться і в ст.1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

13.07.2022 року Верховний Суду у постанові по справі №2/0301/806/11 зауважив, що застосування арешту майна боржника, як обмежувального заходу, не повинно призводити до порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Зазначене свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Ст.10 Загальної декларації прав людини встановлено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Ст.41Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

На сьогоднішній день вищевказаний арешт не знято, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення, оскільки відсутні підстави для існування арешту майна.

За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про можливість задоволення позову повністю.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, 280-282, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд -,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зняття арешту з квартири задовольнити.

Скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на праві власності.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення було складено 07 березня 2025 року.

Суддя В.М.Бугрій