Справа № 930/2315/24
Провадження №2/930/111/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2025 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді Войницької Т.Є.,

за участі секретаря судового засідання Загребельного С.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Немирівської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Немирівської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки - ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок загальною площею 70,00 кв.м., житловою площею 46,5 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

01 серпня 2024 року ОСОБА_1 , звернулася до ОСОБА_3 , державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належний чоловікові позивачки - ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 . При огляді нотаріусом наданих нею документів було встановлено, що правоустановлюючий документ на ім`я померлого втрачений. Довідка про склад колгоспного двору представником спадкоємця не надано.

Нотаріусом постановлено відмовити гр. ОСОБА_1 у видачі свідоцтва на право на спадщину законом на житловий будинок з господарськими будівлями під АДРЕСА_1 , належного колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки № 372 від 24 липня 2024 р., виданої КП «Немирівське БТІ» по даним архіву станом на 01.01.2013 р. житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 , зареєстрований за ОСОБА_2 , Тульчинським бюро технічної інвентаризації 20.12.1991 р. в реєстровій книзі №1 Р№ 141, на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок № НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Язвинківської сільської ради 20.12.1991 р.

Відповідно до Свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок № НОМЕР_1 від 20.12.1991 р., виданого Виконкомом Язвинківської сільської ради, цілий житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 .

Позивачка стверджує, що має право успадкувати та оформити нерухоме майно, а саме житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав за життя ОСОБА_2 , однак через відмову нотаріуса позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку.

За викладених обставин ОСОБА_1 змушена звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 11.09.2024 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

29.10.2024 ухвалою суду витребувано у державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області Кнап Л.П. копію спадкової справи, яка була відкрита після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник Немирівської міської ради в судове засідання не з`явився. Згідно з поданою письмовою заявою просив розглядати справу у відсутність представника відповідача, не заперечував щодо задоволення позовної заяви.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно зі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У відповідності до ч. 3 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

З цієї норми також випливає те, що таке визнання має не суперечити закону і не порушувати права свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та надавши їм належну оцінку, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із способів захисту цивільних прав, встановлених ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: "у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що згідно з копією паспорта серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народилася в с.Гунька Немирівського району Вінницької області, зареєстрована з 24.04.1981 за адресою: с.Гунька Немирівського району, Вінницької області. 11.11.1965 зареєстровано шлюб з ОСОБА_2 .

Згідно витягу №7836 з реєстру територіальної громади зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 , 1941 р.н., та ОСОБА_4 , 1946 р.н., одружились 11.11.1965, після реєстрації одруження подружжю присвоєно прізвище « ОСОБА_5 ».

Згідно свідоцтва про смерть (повторно) серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Гунька Немирівського району Вінницької області, актовий запис №18.

Після його смерті залишилося спадкове майно.№137 від 20.12.1991 жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 .

Згідно довідки КП «Немирівське РБТІ» №372 від 24.07.2024 по даним архіву КП «Немирівське РБТІ» станом на 01.01.2013 р. житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 , зареєстрований за ОСОБА_2 , Тульчинським бюро технічної інвентаризації 20.12.1991 р. в реєстровій книзі №1 Р№141, згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок № НОМЕР_1 , виданого виконкомом Язвинківської сільської ради 20.12.1991.

З спадкової справи №190/2016, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , встановлено, що згідно довідки №217 від 07.04.2016, виданої виконавчим комітетом Язвинківської сільської ради Немирівського району Вінницької області, після смерті ОСОБА_2 , який проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 і помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилося спадкове майно. Після смерті ОСОБА_2 залишився спадкоємець за заповітом: внук ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає в АДРЕСА_2 та спадкоємець за законом: дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає в АДРЕСА_1 . Інших спадкоємців за законом і за заповітом немає. Фактом прийняття спадщини є спільне проживання ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_2 в одному житловому будинку під АДРЕСА_1 на момент відкриття спадщини.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 07.04.2016 остання спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2 прийняла та просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на майно. Також повідомила, що іншим спадкоємцем за законом дочка померлого ОСОБА_7 , за заповітом внук ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в с.Гунька Немирівського району Вінницької області. Її батьками записані: батько - ОСОБА_2 , матір ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уклали шлюб 28.10.1984. Після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвище: « ОСОБА_10 ».

Згідно заяв ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в установлені законом строки спадщину після смерті ОСОБА_2 не прийняли та на неї не претендують.

Нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. 19.04.2016 ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП ім.Марко Вовчок (села Гунька, Немирівського району Вінницької області).

Постановою державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. від 01.08.2024 №997/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями під АДРЕСА_1 , належного колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 правовстановлюючого документа на будинок.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За змістом статтей 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.1ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1296, ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Відповідно до вимог ст.68 Закону України «Про нотаріат» та пп.4.15 п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкоємець, який позбавлений умов для одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування.

Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2023 року №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним, який засвідчує його право власності. (ст. 392 ЦК України).

Згідно роз`яснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2023 року №24-753/0/4-13 про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

З копії технічного паспорту на будинок встановлено, що будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , побудований у 1973 році.

Питання набуття права власності на той час регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність 19 січня 1996 року на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Згідно з п.16 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, до правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, відносять свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів.

Судом встановлено, що до матеріалів справи долучено копію свідоцтва № НОМЕР_1 на право особистої власності на жилий будинок від 20.12.1991, видане виконавчим комітетом Язвинківської сільської Ради народних депутатів, згідно якого цілий житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , житловий будинок, належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 .

З виписки з погосподарської книги №80589 від 17.10.2024 встановлено, що відповідно до запису в погосподарській книзі №8 Язвинківської сільської ради за 1991-1995 роки, станом на 15.04.1991 року, особовий рахунок за № НОМЕР_7 відкритий на ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Власник будинку ОСОБА_2 . Всього сімей проживало у будинку -1, мешканця 2: ОСОБА_2 голова домогосподарства, ОСОБА_1 дружина.

Відповідно до ст.4 Постанови Верховної Ради України «Про ведення в дію Закону «Про власність» (885-12) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Окрім цього відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 рокуправо власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції 1963 року, що була чинною на час виникнення правовідносин), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 року, що була чинною на час виникнення правовідносин), розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 5 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 набули право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в рівних частках, а саме, кожний член двору набув право власності на 1/2 його частку.

Отже, сукупність зібраних у справі доказів, які оцінені судом на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності підтверджує право на частку спірного будинку за спадкодавцем, вказане нерухоме майно є об`єктом права власності і за змістом ст. 1218 ЦК України може бути об`єктом спадкування.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 його спадкоємцями 1-ї черги за законом є дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_7 та спадкоємцем за заповітом є внук ОСОБА_6 . Дочка спадкодавця ОСОБА_7 та внук ОСОБА_6 від прийняття спадщини відмовились. Дружина спадкодавця ОСОБА_1 спадщину прийняла, оскільки постійно проживала з спадкодавцем в одному житловому будинку на момент відкриття спадщини, однак, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва на спадкове майно, а саме на житловий будинок, у зв`язку із чим вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права на зазначене майно в нотаріальному порядку за обставин незалежних від її волі.

Разом з тим, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2 , як член колгоспного двору набув права власності тільки на частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , підстав для визнання за позивачем права власності на житловий будинок в цілому відсутні, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Зазначене не перешкоджає позивачу звернутися до суду з позовом про визнання права власності на відповідну частку у вказаному житловому будинку як члена колгоспного двору.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 200, 206, 211, 247, 258, 259, 263, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1258, 1261, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_8 , виданий Немирівським РВ УМВС України у Вінницькій області, 10.07.2006, РНОКПП НОМЕР_9 , право власності в порядку спадкування за законом на частину житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного.

Учасники справи, яким повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. Є. Войницька