ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/1238/25, 22-ц/818/1233/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають із сімейних відносин, з них
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м.Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвали Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 душ ОСОБА_3 про встановлення факту нецільового витрачання аліментів та внесення аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом, у якому просить:

-встановити факт нецільового використання добровільно сплачених аліментів у розмірі 214598,64 грн. протягом червня 2013 року по вересень 2024 року ОСОБА_2 (відповідач) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Аліменти сплачені, як зазначено в довідках № 2321, 2323 від 10.09.2024 року Пенсійного Фонду в Харківській області;

-у разі встановлення судом нецільового витрачання аліментів, відсутності фінансових документів щодо цільового витрачання аліментів у розмірі 214598,64 грн., протягом червня 2013 року по вересень 2024 року на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати відповідача, яка не проживає разом з дитиною, використовує аліменти за власним призначенням, а не на потреби дитини, у термін 1 (один) місяць з моменту набрання рішення суду законної сили, відкрити (за рахунок відповідачів) окремий рахунок на власника аліментів ОСОБА_4 та у разі встановлення нецільового витрачання аліментів перевести суму аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка сплачена позивачем у розмірі 214598,64 грн. протягом червня 2013 року по вересень 2024 року, відповідно до довідок № 2321, 2323 від 10.09.2024 року Пенсійного Фонду в Харківській області на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та були використані відповідачем, яка не проживає разом з дитиною, використовує аліменти за власним призначенням, а не на потреби дитини за нецільовим призначенням, шляхом перерахування суми аліментів, яка використана за нецільовим призначенням на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділенні Державного ощадного банку України.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 03 грудня 2024 року уточнену позову заяву ОСОБА_1 повернуто.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 03 грудня 2024 року закрито провадження в частині наступних позовних вимог : встановити факт нецільового використання добровільно сплачених ОСОБА_1 аліментів протягом з червня 2013 року по травень 2018 року ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-у разі встановлення судом нецільового витрачання аліментів, відсутності фінансових документів щодо цільового витрачання аліментів протягом з червня 2013 року по травень 2018 року на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати відповідача, яка не проживає разом з дитиною, використовує аліменти за власним призначенням, а не на потреби дитини, у термін 1 (один) місяць з моменту набрання рішення суду законної сили, відкрити (за рахунок відповідачів) окремий рахунок на власника аліментів ОСОБА_4 та у разі встановлення нецільового витрачання аліментів перевести суму аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка сплачена позивачем з червня 2013 року по травень 2018 року, відповідно до довідок № 2321, 2323 від 10.09.2024 року Пенсійного Фонду в Харківській області на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та були використані відповідачем, яка не проживає разом з дитиною, використовує аліменти за власним призначенням, а не на потреби дитини за нецільовим призначенням, шляхом перерахування суми аліментів, яка використана за нецільовим призначенням на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділенні Державного ощадного банку України.

Продовжено розгляд цивільної справи в частині позовних вимог, які пред`явлені за період часу з червня 2018 року по вересень 2024 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить ухвалу скасувати, зобов`язати суд прийняти уточнену позовну заяву про визнання дій протиправними, нанесення моральної, матеріальної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії.

Скарга мотивована тим, що позовна заява про визнання дій протиправними та нанесення моральної, матеріальної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії була направлена відповідачу рекомендованим листом за штрих кодом 657 та в установлений законом термін після першого судового засідання яке відбулось із суттєвими порушеннями його прав та прав дитини на своєчасне, в повному обсязі цільове витрачання аліментів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить ухвалу про закриття провадження скасувати.

Скарга мотивована тим, що суд незаконно та безпідставно закрив провадження з червня 2013 року по травень 2018 року, відкриття окремого рахунку дитині у разі встановлення нецільового витрачання аліментів.

Вказує, що суддя черговий раз фактично відмовився захищати права дитини та законне право на цільове, в повному обсязі, фактичне витрачання аліментів на потреби дитини, що є власністю дитини, грубо порушив вимоги та судову практику Європейського суду з прав людини.

Відзиву на апеляційні скарги не надходило.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції зазначив, що в порушення вимоги ч.5 ст.49 ЦПК України ОСОБА_1 не надані суду докази направлення копії уточненої позовної заяви відповідачу.

Закриваючи провадження у справі суд зазначив, що та обставина, що у справі № 643/7686/18 в якості третьої особи зазначений Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, не спростовує висновків суду щодо тотожності сторін у вказаних справах, оскільки треті особи, виходячи з положень ст. 42, 48 ЦПК, відносяться до учасників справи, проте не є сторонами в цивільному процесі.

Суд відхилив посилання позивача на відмінність складу учасників вказаних вище справ, а саме на відсутність в справі 643/10429/24 третьої особи, як на підставу для повторного розгляду позовних вимог за період з червня 2013 року по травень 2018 року.

Оцінюючи посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що в справі № 643/10429/24 будуть досліджуватись нові докази, які не досліджувались у справі № 643/7686/18, суд керувався таким.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 28.06.2023 у справі № 705/2978/22, посилання на нові докази не може бути підставою для повторного звернення до суду, оскільки за суттю це не змінює предмет та/або підстави пред`явленого позову. Ураховуючи наведене, подання додаткових доказів не є зміною підстав чи предмета позову.

За таких обставин посилання позивача на можливість дослідження нових доказів у справі № 643/10429/24 не може бути підставою для повторного розгляду позовних вимог за період з червня 2013 року по травень 2018 року.

Посилання позивача на численні порушення законодавства під час розгляду справи № 643/7686/18, які за його доводами мали місце, як на підставу для повторного розгляду позовних вимог за період з червня 2013 року по травень 2018 року, суд відхиляє з огляду на таке.

У суду в межах розгляду даної справи відсутні підстави надавати оцінку діям іншого судді під час розгляду справи № 643/7686/18, а також оцінювати законність та обґрунтованість рішення суду від 25.02.2019 року, яке набрало законної сили.

Ураховуючи наведене, критична оцінка позивачем судового провадження у справі № № 643/7686/18 не може бути підставою для повторного розгляду судом відповідних позовних вимог.

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що існує таке, що набрало законної сили, рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав в частині позовних вимог, пред`явлених за період з червня 2013 року по травень 2018 року.

За таких обставин суд закриває провадження в цивільній справі № 643/10429/24 в частині відповідних позовних вимог, пред`явлених за період з червня 2013 року по травень 2018 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

З матеріалів справи вбачається, шо ОСОБА_1 03.12.2024 року звернувся оо суду з уточненою позовною заявою (т.1 а.с.92).

Матеріали справи не міститься доказів того, що копія уточненої позовної заяви була надіслана на адресу відповідача, не зазначено про це і у додатках до позовної заяви.

Пунктом 2 частини другої статті 49 ЦПК України визначено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч.5 ст.49 ЦПК України, у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Вказана норма процесуального закону має імперативний характер (містить обов`язок позивача подавати суду докази направлення копії заяви про збільшення позовних вимог та доданих до неї документів іншим учасникам справи) і наслідком не виконання позивачем такого обов`язку є імперативна норма для суду не приймати таку заяву до розгляду і повернути її заявнику.

Отже, встановивши, що до заяви про уточнення позовних вимог позивачем не подано доказів направлення її копії та доданих до неї документів іншому учаснику справи, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для повернення цієї заяви позивачу відповідно до вимог ч.5 ст.49 ЦПК України.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ним була надіслана копія відповідачу рекомендованим листом за штрихкодом 657 в установлений законом термін колегія суддів не приймає до уваги, оскільки згідно даних відстеження трекінгу з сайта Укрпошти вбачається, що ОСОБА_1 направив рекомендований лист за штрихкодом 657 05 грудня 2024 року, тобто після постановлення ухвали судом першої інстанції.

Судом в судовому засіданні 03.12.2024 досліджені окремі матеріли цивільної справи № 643/7686/18 та встановлено, що у вказаній справі 25.02.2019 ухвалено рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , пред`явлених до ОСОБА_2 душ ОСОБА_3 .

Предметом позову в справі № 643/7686/18 були наступні вимоги ОСОБА_1 . 1) встановити факт нецільового використання аліментів ОСОБА_2 душ ОСОБА_5 , сплачених ним на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 за період з червня 2013 року по травень 2018 року; 2) зобов`язати ОСОБА_2 перевести суму аліментів за період з червня 2013 року по травень 2018 року у відділення Ощадного банку України; 3) зобов`язати ОСОБА_2 душ ОСОБА_5 використовувати аліменти виключно за цільовим призначенням та надавати щомісячно ОСОБА_1 копії фінансових документів, підтверджуючих використання аліментів; 4) встановити розмір шкоди, вчиненої позивачу нецільовим використанням аліментів за період з червня 2013 року по травень 2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи № 643/7686/18, рішення Московського районного суду м. Харкова від 25.02.2019 набрало законної сили.

У постанові Верховного Суду від 22 лютого 2024 року у справі №753/9247/23 (провадження № 61-1258св24) викладений наступний правовий висновок.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тлумачення змісту п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначила, що «згідно з п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі» (пункти 26, 27).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що «необхідність застосування п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (ст. 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядалися судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, сторони, предмет та підстави позову у цивільній справі № 643/7686/18, у якій було ухвалено судове рішення, так і у даній цивільній справі №643/10429/24 є тотожними.

З огляду на вказану обставину, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовні вимоги у даній справі не є тотожними не заслуговують на увагу, оскільки предмети обох позовів стосуються встановлення факту нецільового використання аліментів ОСОБА_2 душ ОСОБА_5 , сплачених ним на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 за період з червня 2013 року по травень 2018 року; 2) зобов`язання ОСОБА_2 душ ОСОБА_5 перевести суму аліментів за період з червня 2013 року по травень 2018 року у відділення Ощадного банку України; 3) зобов`язання ОСОБА_2 душ ОСОБА_5 використовувати аліменти виключно за цільовим призначенням та надавати щомісячно ОСОБА_1 копії фінансових документів, підтверджуючих використання аліментів; 4) встановлення розміру шкоди, вчиненої позивачу нецільовим використанням аліментів за період з червня 2013 року по травень 2018 року.

Водночас пред`явлення позивачем позову у цій справі із зміненою конструкцією позовних вимог та зі зменшення кола учасників справи, не змінює суті спору, вирішеного судом раніше.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, є власним тлумаченням норм права та обставин справи, а тому не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права при постановленні оскаржуваних ухвал суду.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвали Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2024 року про повернення уточненої позовної заяви та про закриття провадження у справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 07 березня 2025 року.

Головуючий В.Б. Яцина

Судді - Ю.М. Мальований

О.В. Маміна