Справа № 643/3636/25
Провадження № 2-о/643/228/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2025 року суддя Московського районного суду м. Харкова Власенко М. В., перевіривши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради, про визнання особи недієздатною та встановлення опіки,

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Московського районного суду м. Харкова з заявою, у якій просить:

визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , недієздатною та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном.

Заява подана у порядку окремого провадження.

Суд, перевіривши заяву на її відповідність положенням ЦПК України, встановив таке.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 1 ст. 296 ЦПК України заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги за місцезнаходженням цього закладу.

Судом враховується той факт, що особа, відносно якої буде вирішуватися питання про визнання недієздатною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка територіально відноситься до Салтівського району м. Харкова.

Однак, з заяви про визнання особи недієздатною та встановлення опіки слідує, що особа, відносно якої буде вирішуватися питання про визнання недієздатною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично мешкає разом із заявницею ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , яка територіально відноситься до Основ`янського району м. Харкова.

Обставина щодо фактичного місця проживання особи, відносно якої буде вирішуватися питання про визнання недієздатною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується долученими до заяви медичними документами, а саме висновком КНП «Міська поліклініка № 25» ХМР про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги на непрофесійній основі № 1440, та довідкою лікаря-психіатра КНП «Міська поліклініка № 25» ХМР, я яких вищевказана адреса зазначена, як адреса проживання цієї особи.

Отже, фактичне місце проживання особи, відносно якої буде вирішуватися питання про визнання недієздатною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не входить у межі територіальної підсудності Московського районного суду м. Харкова.

Відповідно до ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

У пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначається, що підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За правилами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Одночасно судом приймається, що право на «суд, встановлений законом», охоплює не лише правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність (рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24), у тому числі всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (рішення ЄСПЛ у справі Leo ZAND v. Austria, заява № 7360/76, § 68). Якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» (рішення ЄСПЛ у справах Jorgic v. Germany, заява 74613/01, § 64).

Отже, під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

З сукупного аналізу вищенаведеного слід дійти висновку, що під порушенням правил підсудності розуміється відкриття провадження і розгляд цивільної справи тим судом першої інстанції, до повноважень якого не відноситься вирішення даного спору.

З урахуванням положень ст. 295 ЦПК України, визначення «суд, встановлений законом» та встановлених вище обставин, суд доходить висновку про відсутність підстав та доказів підсудності справи № 643/3636/25 Московському районному суду м. Харкова.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відтак, суд вважає за необхідне передати справу до Червонозаводського районного суду м. Харкова, відповідно до визначених процесуальним законом правил підсудності, оскільки місце проживання особи, відносно якої буде вирішуватися питання про визнання недієздатною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не входить у межі територіальної підсудності Московського районного суду м. Харкова.

Керуючись ст. 31, 32, 260, 261, 293 294, 315 316, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради, про визнання особи недієздатною та встановлення опіки передати для розгляду до Червонозаводського районного суду м. Харкова.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою підсудністю з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, може подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено та підписано 12 березня 2025 року.

Суддя Михайло ВЛАСЕНКО