Справа № 594/283/25
У Х В А Л А

10 березня 2025 року м. Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Зушман Г.І., вивчивши матеріали справи за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до Борщівського районного суду Тернопільської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

Ознайомившись із заявою та доданими до неї матеріалами, приходжу до висновку, що підстави для видачі судового наказу відсутні виходячи з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про сягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Пункт 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України визначає, що якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, суддя відмовляє у видачі судового наказу.

Належність права вимоги не є свідченням відсутності спірних правовідносин між сторонами. У наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог. Безспірні вимоги заявника у наказному провадженні - це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільних правових відносин.

Відповідно до ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Однак заявницею до заяви про видачу судового наказу не надано будь-яких доказів на підтвердження факту проживання сина ОСОБА_4 разом з нею, зокрема, довідки, акту обстеження органу місцевого самоврядування тощо, а відтак, що вона має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини.

Окрім того, згідно копії свідоцтва про народження сина ОСОБА_3 , актовий запис №33 від 13 травня 2016 року, матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_5 .

До суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 звернулася ОСОБА_1 . Заявниця не зазначила та до заяви про видачу судового наказу не надала доказів на підтвердження зміни прізвища з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 .

За таких підстав, враховуючи, вищезазначене, доходжу висновку, що із поданої заяви не вбачається виникнення у ОСОБА_1 права грошової вимоги до ОСОБА_2 , у зв`язку з чим у видачі судового наказу слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.169 ПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 163,165,166,260,261,353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини відмовити.

Роз`яснити заявниці, що відмова у видачі їй судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому ЦПК України, після усунення її недоліків.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня повного складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повна ухвала складена 10 березня 2025 року.

Суддя Г.Зушман