Справа № 152/1653/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
10 березня 2025 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Роздорожної А.Г.,
за участі секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження по суті цивільну справу
за позовом адвоката Залокоцької Вікторії Дживанівни
в інтересах ОСОБА_1
вимоги позивача: про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів
учасники справи: в судове засідання не з`явилися,
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
1. Представник позивачки звернулася до суду з цим позовом та вказала, що сторони проживали у зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 2011 року по 12 березня 2019 року. Від даного шлюбу сторони мають спільних малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі рішення Шаргородського районного суду по справі №152/1214/24 від 2 жовтня 2024 року діти усиновлені ОСОБА_5 та у їх актові записи про народження внесено зміни. Згідно із судовим наказом Шаргородського районного суду від 24 вересня 2019 року по справі 152/1150/19 з відповідача на користь позивачки на утримання дітей було стягнуто аліменти у розмірі однієї третини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 вересня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Разом з тим відповідач допускав нерегулярну сплату аліментів на утримання дітей за судовим рішенням, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті аліментів. Відповідач ОСОБА_2 з 21 листопада 2023 року по 17 липня 2024 року відбував покарання в ДУ «Літинська виправна колонія №123», не вживав заходів до повного погашення заборгованості зі сплати аліментів, що призвело до виникнення заборгованості по вересень 2024 року, тобто до моменту усиновлення дітей. У зв`язку із вищевикладеним представник позивачки просила стягнути з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей у сумі 212833,35 грн (а.с.1-2).
2. На підтвердження позовних вимог представник позивачки надала суду копію паспорта позивачки, копію свідоцтва про шлюб, копію рішення Шаргородського районного суду Вінницької області по справі №152/202/19 від 19 березня 2019 року, копії свідоцтв про народження дітей, копію рішення Шаргородського районного суду Вінницької області по справі №152/1241/24 від 2 жовтня 2024 року, копію судового наказу Шаргородського районного суду Вінницької області по справі №152/1150/19 від 24 вересня 2019 року, копію розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, копію довідки.
3. Відповідач відзиву на позов не подав.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
4. 27 січня 2025 року від представника позивачки до суду надійшла заява, у якій вона просила розглянути справу у її відсутність та у відсутність позивачки (а.с.41).
5. 29 січня 2025 року від представника позивачки до суду надійшла заява, у якій вона просила розглянути справу у її відсутність та у відсутність позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.49).
6. 3 лютого 2025 року від представника позивачки до суду надійшло клопотання, у якому вона просила надіслати копію позовної заяви з додатками по справі та ухвалу про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі від 5 грудня 2024 року керівнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарання №1» для вручення ОСОБА_2 (а.с.51).
7. 10 березня 2025 року від представника позивачки до суду надійшла заява, у якій вона просила розглянути справу у її відсутність та у відсутність позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі (а.с.61).
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
8. Ухвалою суду від 5 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в строк до 9 січня 2025 року відзив на позовну заяву, а також встановлено позивачці та відповідачу строк до 27 січня 2025 року для подання відповіді на відзив та заперечень (а.с.38).
9. Ухвалою суду від 27 січня 2025 року судове засідання по справі відкладено на 10 березня 2025 року. Цією ж ухвалою суду відповідачеві встановлено додатковий строк для подання відзиву на позовну заяву до 20 лютого 2025 року. Також було постановлено надіслати відповідачеві за зареєстрованим місцем проживання та до Державної установи «Вінницька установа виконання покарання №1» (для вручення ОСОБА_2 ) копію позовної заяви разом з копіями доданих документів (а.с.46).
10. Відповідно до зворотних поштових рекомендованих повідомлень, відповідача двічі належним чином повідомлено про розгляд даної справи у суді (а.с.40, 53).
11. Таким чином, відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, відзиву на позов не подавав. Відповідно до частини першої статті 281 ЦПК України 10 березня 2025 року судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
12. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом.
13. Згідно з копією паспорта позивачки, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Шаргород Вінницької області (а.с.9).
14. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 15 листопада 2011 року зареєстрували шлюб у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №747. Після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно спільне прізвище « ОСОБА_7 » (а.с.14).
15. Згідно з копією рішення Шаргородського районного суду Вінницької області по справі №152/202/19 від 12 березня 2019 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с.15).
16. Згідно із копіями свідоцтв про народження, сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16, 18).
17. Відповідно до рішення Шаргородського районного суду Вінницької області по справі №152/1241/24 від 2 жовтня 2024 року, заяву ОСОБА_5 про усиновлення та внесення змін в актовий запис про народження дітейзадоволено повністю, визнано ОСОБА_5 усиновлювачем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також змінено прізвище, ім`я, по батькові батька дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_5 », в свою чергу внесено відповідні зміни до актових записів про народження дітей(а.с.20-23).
18. Відповідно до копій свідоцтв про народження, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.24, 25).
19. Згідно із копією судового наказу Шаргородського районного суду Вінницької області по справі №152/1150/19 від 24 вересня 2019 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї третини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 вересня 2019 року і до 6 березня 2030 року, а надалі в розмірі однієї чверті на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно до 12 серпня 2032 року, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку (а.с.26-27).
20. Відповідно до копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданим старшим державним виконавцем Жмеринського ВДВС ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Лавровою І.П., заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на вересень 2024 року становить 212833,35 грн (а.с.27-28).
21. Відповідно до копії довідки №7/3035, виданої Державною установою «Літинська виправна колонія №123» 9 серпня 2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 21 листопада 2023 року по 17 липня 2024 року відбував покарання в державній установі «Літинська виправна колонія №123» та був звільнений 17 липня 2024 року за ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 8 липня 2024 року (а.с.29).
22. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
V. Оцінка Суду.
23. Відповідно до статей 4, 5 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
24. Статтею 18 Сімейного кодексу України встановлено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.
25. Згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
26. За змістом статей 141, 180 Сімейного кодексу України, статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, такий обов`язок є рівним для обох батьків, а розірвання шлюбу між ними, проживання батьків окремо від дитини не звільняє від даного обов`язку щодо дитини.
27. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аналогічні положення містить стаття 27 Конвенції про права дитини, якою також визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
28. Згідно з частиною третьою статті 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Так, одним із способів захисту сімейних прав та інтересів, є примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку.
29. Відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
30. Сімейне законодавство містить презумпцію вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати, що є правовою підставою для застосування до нього відповідальності передбаченої частиною першою статті 196 Сімейного кодексу України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Така позиція суду міститься у Постанові Верховного Суду від 20 липня 2020 року по справі №362/4462/16-ц.
31. Відповідно до роз`яснень викладених у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена статтею 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).
32. В даному випадку, відповідач своєї позицї щодо позову не виклав, жодної заяви по суті позовних вимог суду не надав, не довів суду відсутність вини в несплаті аліментів.
33. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 03 квітня 2019 року № 333/6020/16-ц, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися відповідно до формули: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.
34. В постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року по справі № 711/679/21 зазначено, що у разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.
35. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
36. Статтями 76 і 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
37. Стороною відповідача не заявлено і не подано суду жодного доказу на підтвердження наявності поважних, об`єктивних та незалежних від його воліпричин і обставин, які зумовили неможливість сплати ним повністю чи частково аліментів та допущення виникнення заборгованості. З огляду на вищевикладене та виходячи із факту неспростованої відповідачем презумпції його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю.
VI. Розподіл судових витрат.
38. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
39. Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави.
Керуючись статтями 20, 194, 195, 196 Сімейного Кодексу України, статтями 19, 76, 77, 81, 131, 141, 247, 258, 264, 265, 279, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, Суд -
1. Позов адвоката Залокоцької Вікторії Дживанівни, що поданий в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити повністю.
2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 212833 (двісті дванадцять тисяч вісімсот тридцять три) грн 35 коп..
3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 2128 (дві тисячі сто двадцять вісім) грн 33 коп.
Відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії заочного рішення.
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 10 березня 2025 року.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянка України, паспорт серії НОМЕР_1 , ід.№ НОМЕР_2 , зареєстрована по АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Залокоцька Вікторія Дживанівна, яка знаходиться по вул. Героїв Майдану, 234, м. Шаргород Вінницької області, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КВ №000697, видане на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва від 19 серпня 2019 року №570, діє на підставі ордеру серії АА №1509761 від 20 листопада 2024 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, паспорт серії НОМЕР_3 , ід.№ НОМЕР_4 , зареєстрований по АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя Андрея РОЗДОРОЖНА