Справа № 149/3994/24
Провадження №2/149/258/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.03.2025 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмільницької міської ради, ОСОБА_2 про припинення права власності та визнання права власності

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просить припинити право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,08 га, що розташована в АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на вказане не6рухоме майно.

На обгрунтування позову зазначає, що вона являється власником незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі рішення третейського суду від 14.07.2006 року. Маючи намір ввести житловий будинок в експлуатацію позивачка дізналась, що у 2023 році за відповідачкою ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку на якій розташований житловий будинок, оскільки останньою було замовлено виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), за наслідком чого їй було присвоєно кадастровий номер.

Позивач зазначає, що оскільки є неможливим приведення правоустановчого документу на земельну ділянку до вимог законодавства у зв"язку з переходом право власності на житловий будинок, тому просить позовні вимоги задоволити.

Ухвалою суду від 06.01.2025 відкрито загальне позовне провадження та запропоновано відповідачам подати відзив на позов.

Ухвалою суду від 10.02.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд.

В судове засідання позивачка не з"явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає.

Представник відповідача Хмільницької міської ради в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність за наявними у справі доказами.

Суд встановив наступні обставини.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю від 24.09.1998 ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,08 га , що в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будівлі (а.с. 6)

Рішенням третейського суду від 14.07.2006 визнано дійсними договори купівлі-продажу земельної ділянки та незавершеного будівництвом цілого житлового будинку, що в АДРЕСА_1 та визнано за позивачкою право власності на незавершений будівництвом цілий житловий будинок з господарськими будівлями, готовністю 85% (а.с.19-22)

12.12.2023 у відповідності до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за ОСОБА_2 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) зареєстровано земельну ділянку площею 0,08 га з присвоєнням кадастрового номеру, що в АДРЕСА_1 (а.с.7-17)

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У відповідності до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:а) визнання прав;б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;в) визнання угоди недійсною;г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;ґ) відшкодування заподіяних збитків;д) застосування інших, передбачених законом, способів.

За позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.05.2020 року усправі №700/670/16-ц та від 12.10.2016 року у справі №6-2225цс16, при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянкуу набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Отже, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображаєпринцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який, хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилахст.120 ЗК України, ст.377 ЦК України, інших положеннях законодавства.

Дана позиція узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.12.2018 року у справі №910/18560/16.

Перехід права на будівлю і споруду є однією із законних підстав виникнення прав на землю в набувача об`єкти нерухомості(постанова Верховного Суду від 18.02.2020, справа 907/132/19).

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №910/18560/16, чинне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди. Такий перехід відбувається відповідно до законодавства незалежно від волі особи - попереднього власника земельної ділянки. Принцип спільної юридичної долі нерухомого майна та земельної ділянки має на меті дотримання законних прав та інтересів власника нерухомого майна, а також забезпечення можливості реалізації ним відповідних правомочностей власника щодо володіння, користування та розпорядження цим майном.

Враховуючи, що перехід права на будівлю і споруду є однією із законних підстав виникнення прав на землю в набувача об`єкта нерухомості, то можливість реалізації ним таких прав не може залежати від того, чи додержав попередній власник земельної ділянки порядку припинення прав на земельну ділянку, позаяк юридичними підставами для такого переходу виступають закон, договір, рішення суду, інші обставини, що мають юридичне значення (Суд у цьому висновку враховує mutatismutandis висновки, викладені у пункті 8.11 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі N910/18560/16).

Згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц).

Позивачка просить припинити право власності на земельну ділянку відповідачки ОСОБА_2 у зв"язку з виникненням у неї права власності на житловий будинок на підставі рішення суду від 14.07.2006.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно на підставі рішення третейського суду від 14.07.2006 позивачка отримала у власність цілий житловий будинок з господарськими будівлями, готовністю 85%. Проте, відповідачка, виготовляючи технічну документацію на землю, з метою отримання кадастрового номеру, відповідно здійснила реєстрацію права власності за собою.

Зважаючи на те, що реєстрація права власності на земельну ділянку здійснена всупереч вимог ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 81,258,264,265,354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задоволити.

Припинити право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :00:002:1359, площею 0,08 га , що в АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :00:002:1359, площею 0,08 га , що в АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду на протязі 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Марина РОБАК