Провадження №: 2/336/1028/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Нєдєльчевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "Укрдебт Плюс" звернулось 28.12.2023 р. до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

За позовом, посилаючись на ст.ст.15, 16, 523-526, 530, 5554, 598, 599, 612, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України та умови кредитного договору № 725-01/К-07 від 05.11.2008 р., ТОВ «Укрдебт Плюс» просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 21 807,20 доларів США, що станом на 20.12.2023 р. еквівалентно 813 844,70 грн., та судові витрати.

Ухвалою від 10.01.2024 р. відкрито провадження і справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

01.04.2024 р. у справі ухвалено заочне рішення, яким задоволено позов ТОВ «Укрдебт Плюс», стягнуто зі ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 725-01/К-07 від 05.11.2008 р. у розмірі 21 807,20 дол. США (заборгованість по основній сумі - 21 807,20 дол. США; заборгованість за процентами - 29 328,01 дол. США), що за офіційним курсом Національного банку України станом на 20.12.2023 року еквівалентно 813 844,70 грн., вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалою від 11.12.2024 р. скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01.04.2024 р. і призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 26.02.2025 р.

26.02.2025 р. суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення з його проголошенням 07.03.2025 р., яку було продовжено до 10.03.2025 р. у зв`язку з перебуванням судді у відпустці за раніше відпрацьований вихідний день.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову з мотивів, які наведені у відзиві на позов (а.с.166-177).

Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представників сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З наданих сторонами письмових доказів судом встановлено, що 05.11.2008 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено кредитний договір №725-01/К-07.

За умовами вказаного кредитного договору (розділ 1), банк надав позичальнику кредитні кошти на наступних умовах: сума кредиту 37000,00 доларів США 00 центів; строк кредитування 348 місяців; дата повернення кредиту - "04" жовтня 2036 року; мета кредитування - придбання нерухомості; процентна ставка за користування кредитом - 12 (дванадцять)% річних.

Позичальник взяв на себе зобов`язання сплачувати платежі за цим договором у розмірі, порядку та строки, що встановлені договором та графіком платежів щодо погашення суми кредиту, процентів за користування ним, комісій банку, сукупних послуг, які надаються позичальнику у зв`язку із укладенням договору, а також інших фінансових зобов`язань позичальника, які виникають у зв`язку з укладенням договору (надалі «Графік платежів за договором»), який є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1).

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши позичальнику в кредит на зазначених вище умовах грошові кошти у розмірі 37000,00 доларів США 00 центів.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 05 листопада 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 , як іпотекодавцем, було укладено іпотечний договір №725-01/Z-07, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л.О. за реєстраційним номером 2865. За цим договором іпотекодавцем передано в іпотеку банку трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

02.07.2010 р. ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Український промисловий банк» уклали договір про передачу активів ТОВ «Укрпромбанк» в рахунок погашення заборгованості.

Внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанк» ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ТОВ «Укрпромбанк») від боржників належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами, а також попередніми договорами.

За вказаним договором від ТОВ «Укрпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» було передано, в тому числі, право вимоги за кредитним договором №725-01/К-07 від 05.11.2008 р., укладеним із ОСОБА_1 та договорами забезпечення.

13.05.2020 р. ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс» відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), уклали договір купівлі-продажу прав вимоги №2245/К/1. За цим договором в порядку та на умовах, визначених ним, ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Укрдебт Плюс» належні банку права вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у додатку до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами застави (іпотеки), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Згідно вказаного договору, ТОВ «Укрдебт Плюс» набуло право вимоги, в тому числі за кредитним договором №725-01/К-07 від 05.11.2008 р. та договорами забезпечення по кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 Цивільного Кодексу України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 514 Цивільного кодексу України визначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно умов Кредитного договору, позичальник зобов`язався використовувати кредит на зазначені у цьому договорі цілі, а також повернути суму кредиту, і сплатити плату за кредит й інші грошові платежі на рахунок банку в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Однак, в порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов`язання щодо вчасного повернення суми кредиту, сплати відсотків за кредит не виконав.

У зв`язку з цим, заборгованість позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №725-01/К-07 від 05.11.2008 р. складає 51 135,21 дол. США (п`ятдесят одна тисяча сто тридцять п`ять дол. США 21 цент), з яких: заборгованість по основній сумі - 21 807,20 дол. США (двадцять одна тисяча вісімсот сім дол. США 20 центів) дол. США; заборгованість за процентами - 29 328,01 дол. США (двадцять дев`ять тисяч триста двадцять вісім дол. США 01 цент).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно частини 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику/грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, встановлені договором.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст.1054 та частини 2 ст.1050 Цивільного Кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідач не виконав умови договору, існує заборгованість, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оцінюючи доводи відповідача суд зазначає наступне.

Щодо отримання грошових коштів та розміру заборгованості.

Верховним Судом у постанові від 07.06.2023 по справі № 234/3840/15-ц (провадження № 61-3014св22), наголошено, що заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Крім того, Верховним Судом у вказаній постанові наголошено, що незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

Якщо відповідач не погоджується з відповідними розрахунками заборгованості за вищезазначеними договорами, він має право подати контррозрахунок. Однак, будь-яких належних та допустимих доказів, які спростовують вимоги позивача, зокрема контррозрахунок заборгованості, відповідачем не надано, клопотань до суду про витребування будь-яких доказів сторона відповідача не заявляла.

Отже, зазначену заборгованість, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, суд вважає доведеною.

Щодо зміни строку виконання в повному обсязі кредитного зобов`язання та застосування строку позовної давності.

Як вказує відповідач у поданому до суду відзиві, у зв`язку із невиконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, ПАТ «Дельта Банк» звертався до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2012 по цивільній справі № 0827/10417/12, позовна заява ПАТ «Дельта Банк» до позичальника та поручителя про стягнення заборгованості - була повернута.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2015 по цивільній справі № 0827/10417/12 позивачу ПАТ «Дельта Банк» було повернуто сплачений судовий збір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

Відповідач вважає, що ухвала Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2012 та 27.02.2015 по цивільній справі № 0827/10417/12 засвідчує такі зміни.

Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ухвали Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 28.11.2012 р., заява ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ухвалою суду віж 07.11.2012 р. була залишена без руху та був наданий строк заявнику для усунення недоліків. Після спливу наданого судом строку заяву було повернуто ПАТ «Дельта Банк» (а.с.179).

Зі змісту ухвали вбачається, що твердження відповідача про те, що ПАТ «Дельта Банк» звертався до суду з позовом про дострокове стягенння кредиту за договором № 725-01/К-07 від 05.11.2008 р. є припущенням, оскільки ухвала таких відомостей не містить.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укрдебт Плюс» належить стягнути борг за кредитним договором № 725-01/К-07 від 05.11.2008 р. у розмірі 21 807,20 дол. США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 20.12.2023 року еквівалентно 813 844,70 грн. ( в межах заявлених позовних вимог).

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 12 207,67 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» (м.Київ, проспект Степана Бандери, 28А, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОПКК НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» заборгованість за кредитним договором № 725-01/К-07 від 05.11.2008 р. у розмірі 21 807,20 дол. США (заборгованість за тілом кредиту - 21 807,20 дол. США), що за офіційним курсом Національного банку України станом на 20.12.2023 року еквівалентно 813 844,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» судовий збір в сумі 12 207,67 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Дмитрюк