справа № 619/55/24
провадження № 2/619/24/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Калиновської Л.В.,

секретаря судового засідання Булах С.М.,

представника позивача Мельник В.С.,

представника відповідача Коренцова О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Так, в провадженні Дергачівського районного суду Харківської області перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 08.01.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 Коренцов О.І. підтримав та просила задовольнити раніше подане ним клопотання про залишення без розгляду позовної заяви. В обґрунтування клопотання посилався на те, що позовна заява не відповідає вимогам ст.175-177 ЦПК України та підлягає залишенню без розгляду, на підставі п.2, п.8 ч.1 ст.257 ЦПК Украни.

Представник позивача, Мельник В.С., у судовому засіданні проти клопотання заперечувала, зазначивши, що представником Горшкодер В.О. підписано та подано через «Електронний суд» позовну заяву, на підставі законних повноважень на представництво ТОВ «Укр Кредит Фінанс».

Вислухавши клопотання та думку присутніх осіб, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з огляду на наступне.

Так, пунктом 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України встановлено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представництво за своєю природою це організаційне правовідношення, змістом якого є повноваження однієї особи (представника) діяти від імені, в інтересах іншої особи, яке виникає з договору, закону, акта органу публічної влади.

Крім того, представництвом є діяльність представника, спрямована на реалізацію наданих йому повноважень. Змістом відносин представництва є повноваження, без яких останнє не може існувати. Як повноваження розуміють систему двох суб`єктивних прав представника, одне з яких є абсолютним, інше відносним. Абсолютне право представника містить у собі можливість вчинення певних дій від імені та в інтересах особи, а відносне право полягає у тому, що представник вправі розраховувати на те, що всі юридичні наслідки, створені його діями, виникнуть лише для особи, яку він представляє, а не для самого представника.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до частини першої статті 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Згідно з частиною другою статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до частини сьомої статті 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Згідно позовної заяви ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить суд стягнути з ОСОБА_1 , на користь загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1047-3364 від 10.02.2022 р., в розмірі 64 974,00 грн., з яких: - прострочена заборгованість за кредитом 9 100,00 гривень; - прострочена заборгованість за нарахованими процентами 55 874,00 гривень; судові витрати у розмірі 2 147,20 гривень.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За правилами ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з ч. 2 ст. 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Предмет та підстави позову у справі, що розглядається дають підстави суду вважати її малозначною, тому представництво у даній справі може здійснюватись не лише адвокатом, а й іншим представником із наданням суду доказів щодо уповноваження такої особи на представництво інтересів учасника справи відповідно до вимог процесуального законодавства.

Так, позовна заява ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором подана та підписана через «Електронний суд» представником Горшкодер В.О.

До позовної заяви додано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно якого керівником ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є Резуєв Є.В.

Відповідно довіреності від 31.08.2023 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в особі директора Резуєва Є.В. уповноважує Горшкодера В.О. представляти інтереси, поміж іншого в судах (місцевих, апеляційних, Верховному суді) при розглядi цивiльних справ, з yciмa правами, якi наданi законом позивачу, пiдписувати та/або подавати заяви, клопотання, запити, листи, повiдомлення, скарги, претензiї, досудовi вимоги, позовнi заяви та iншi документи.

Таким чином, повноваження представника позивача перевірялися судом під час вирішення питання про прийняття заяви до провадження, є належним чином підтвердженими та відповідають вимогам закону.

Суд звертає увагу, що у судовій практиці добросовісність, з одного боку, розглядається як фундаментальна засада цивільного судочинства (принцип), з іншого як стандарт певної поведінки, і, серед іншого, добросовісність розглядається через такий аспект, як належне здійснення цивільних процесуальних прав та обов`язків. Існує чотири складові цього принципу: заборона зловживання процесуальними правами (пункт 11 частини третьої статті 2, частини першої статті 44 ЦПК України); вимога добросовісного виконання процесуальних обов`язків (частина перша статті 44 ЦПК України); процесуальний естопель або доктрина заборони суперечливої поведінки (venire contra factum proprium); заборона чинити інші протиправні перешкоди у здійсненні правосуддя (введення суду в оману, використання втрачених процесуальних можливостей).

Поряд з цим, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у статті 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Bellet v. France від 04 грудня 1995 року).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Також ЄСПЛ зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення ЄСПЛ у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», №35787/03, п. 29).

При цьому ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний же формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Отже, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі №11-989заі18) згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

З огляду на викладене, у суду відсутні правові підстави для залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України з підстав, порушених представником відповідача, ОСОБА_2 у заяві про залишення позову без розгляду. Тому у задоволенні заяви представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 44, 257, 258-261 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 11.03.2025.

Суддя Л. В. Калиновська