ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів:Гапонова А.В.,Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Серебрякова Е. С. на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2025 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Авдіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області, про визнання батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернувсядо Заводського районного суду м. Дніпродзержинська із зазначеним вище позовом, який обґрунтовував тим, що народжена 27.08.2020 року ОСОБА_3 у шлюбі із відповідачем ОСОБА_1 дитина ОСОБА_4 є його біологічним сином.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 29 листопада 2023 року цивільну справу № 208/10384/23 за позовом ОСОБА_2 передано на розгляд до Авдіївського міського суду Донецької області.

У зв`язку зі зміною територіальної підсудності через неможливість здійснювати правосуддя під час воєнного стану справа № 208/10384/23 із Авдіївського міського суду Донецької області 13 січня 2025 року була передана до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2025 року справа прийнята до свого провадження суддею Мачуйським О.М. та позовна заява ОСОБА_2 про визнання батьківства залишена без розгляду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу від 15 січня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норма процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначав, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для залишення саме цього позову без розгляду, оскільки позов у справі №208/10384/23 був поданий у листопаді 2023 року, а аналогічний позов у справі №202/14588/24 у грудні 2024 року. Тому вважає, що саме останню позовну заяву ОСОБА_2 необхідно було не допускати до розгляду та на початковій стадії відмовити у відкритті провадження у справі, що суд першої інстанції помилково не зробив. Вважає, що позивач та його представник були зацікавлені у залишені без розгляду саме позову у справи №208/10384/23, оскільки в рамках розгляду цієї справи сторони вже надавали свої заперечення та пояснення, сторона позивача, скориставшись цим та врахувавши їх подала новий позов, який розглядається під №202/14588/24.

Представником ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану. Зазначав, що метою подачі такої апеляційної скарги є затягування розгляду

справи, а також те, що її доводи фактично стосуються вирішення питання щодо законності відкриття провадження у справі №202/14588/24 під головуванням судді Доценко С.І. Також зазначає, що позивач був змушений звернутись заново із позовом про визнання батьківства до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, оскільки після передачі підсудності цьому суду від Авдіївського міського суду Донецької області, згідно із відповіддю від 15.10.2024 року, справа №208/10384/23 так і не була передана до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Потім з`ясувалось, що у січні 2025 року справа №208/10384/23 надійшла до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, а тому розуміючи, що неможливий розгляд двох справ за одним і тим самим позовом сторона позивача у рамках розгляду цієї справи подала заяву про залишення без розгляду їх позову. А тому враховуючи положення п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд був зобов`язаний постановити відповідну ухвалу про залишення позову без розгляду у справі, незалежно від думки інших учасників справи.

В судове засідання з`явились ОСОБА_1 та його представник адвокат Серебряков Е.С., ОСОБА_2 та його представник адвокат Гольдарб Я.Ю., ОСОБА_3 та її представник адвокат Лебедєва С.Ш..

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 листопада 2023 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківства .

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 29 листопада 2023 року цивільну справу № 208/10384/23 за позовом ОСОБА_2 передано на розгляд до Авдіївського міського суду Донецької області.

31 січня 2024 року цивільна справа № 208/10384/23 надійшла до Авдіївського міського суду Донецької області та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2024 року для її розгляду визначено суддю Проніна С.Г.

Ухвалою судді Авдіївського міського суду Донецької області від 10 квітня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Авдіївського міського суду Донецької області від 21 травня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX зі змінами, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 1802/0/15-24 від 11.06.2024 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ Авдіївського міського суду Донецької області», відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено з 1 липня 2024 року територіальну підсудність судових справ Авдіївського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська.

13 січня 2025 року цивільна справа № 208/10384/23 надійшла до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2025 року для її розгляду визначено суддю Мачуського О.М.

14 січня 2025 року позивач ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій, посилаючись на п.п. 4,5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, просив залишити без розгляду позовну заяву по цивільній справі № 208/10384/23.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи копій процесуальних документів та загальнодоступних відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, а також сайту Судової влади України ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська прийнято позов та відкрито провадження у справі № 202/14588/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Авдіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області, про визнання батьківства. Підготовче засідання призначено на 14.01.2025 року.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_2 без розгляду, суд першої інстанції керувався п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України та виходив із того, що позивач скористався своїм правом до початку розгляду справи подати заяву про залишення позову без розгляду. Також звертав увагу, що у провадженні суду вже перебуває аналогічна справа № 202/14588/24.

Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду з огляду на наступне.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Частиною третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Тлумачення пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить про те, що указаний припис процесуального закону передбачає залишення без розгляду позову за заявою позивача до початку розгляду справи по суті. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду (частина друга статті 126 ЦПК України).

Для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання (частина перша статті 196 ЦПК України).

Завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті (частина перша статті 189 ЦПК України).

Пунктом 1 частини другої статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про залишення позовної заяви без розгляду.

У цій справі ухвалою Авдіївського міського суду Донецької області від 21 травня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі №208/10384/23 та призначено справу до розгляду по суті.

Однак як зазначено вище у зв`язку зі зміною підсудності справа була передана із Авдіївського міського суду Донецької області, тобто розгляд справи у відповідності до положень ч.12 ст. 33 ЦПК України розпочато спочатку.

Відповідно до ч.12 ст. 33 ЦПК України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи 14 січня 2025 року ОСОБА_2 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про залишення його позовної заяви без розгляду.

За змістом статті 257 ЦПК України залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Суд зобов`язаний залишити подану заяву без розгляду, якщо позивач звернувся з таким клопотанням.

Закріплене за позивачем право на подання заяви про залишення позову без розгляду є абсолютним і не залежить від думки інших учасників процесу. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд (подібний висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 10 квітня 2020 року у справі № 548/2531/18, від 05 жовтня 2021 року у справі №308/13199/17, від 04 квітня 2022 року у справі № 441/1609/19, від 11.11.2024 року у справі №755/856/17).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України, оскільки подати заяву про залишення позову без розгляду є правом заявника, який на власний розсуд розпоряджається своїми правами, таке право є абсолютним і не залежить від волі інших учасників процесу. При цьому надане заявнику право на подання такої заяви не залежить від думки інших учасників справи і суд не зобов`язаний при вирішенні відповідного питання з`ясовувати обставини, які стосуються суті справи або мотивів, у зв`язку з якими така заява подана.

Отже, доводи апеляційної скарги про необґрунтоване залишення позову без розгляду спростовуються вищевикладеним.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги з приводу залишення позову без розгляду через наявність у суді спору між тими самими сторонами та про той самий предмет спору, то зазначені доводи не беруться до увагу судом апеляційної інстанції, оскільки причиною залишення без розгляду позову була саме відповідна заява позивача, а не наявність тотожного спору. Також суд апеляційної інстанції не може надавати оцінку процесуальним діям в рамках розгляду справи №202/14588/24, оскільки апеляційна скарга подана на ухвалу у справі № 208/10384/23, а доводи апелянта щодо ухвал, які не оскаржуються окремо можуть увійти до апеляційної скарги, як відповідні заперечення під час оскарження рішення по суті спору.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано дійсні обставини, їм надано належну оцінку, постановлено законне і обґрунтоване судове рішення, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Інші доводи апеляційної скарги стосуються питань, які зводяться до незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями через тлумачення процесуального законодавства на свою користь, а також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Серебрякова Е. С. залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Повний текст постанови складено 11 березня 2025 року.

Судді: