РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року

Київський районний суд м. Харкова у складі судді Вітюка Р.В.

за участю секретаря судового засідання Гавриленко К.О.,

представника позивача Луніка Т.Я.

розглянув у м. Харкові в порядку позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення факту самостійного виховання дитини,

Короткий зміст заявлених вимог

У грудні 2024 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ), в якому просить встановити факт, що ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину сина ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3 ).

Позив обґрунтовано таким:

-у позивача та відповідачки є спільний син;

-після початку повномасштабного вторгнення відповідачка виїхала за кордон і не повернулась, а тому не може виховувати та утримувати дитину. Натомість вихованням сина займається позивач;

-встановлення відповідного факту дасть змогу позивачу отримати право на відстрочку від призову під час мобілізації відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", пункту 58 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 і він матиме право на виїзд за кордон для забезпечення безпеки дитини, її належного виховання та навчання за кордоном.

Виклад позиції інших учасників справи

Відповідачка правом на подачу відзиву не скористались.

20.02.2025 до суду від третьої особи надійшли пояснення, в яких вона просила розглядати справу у відсутності її представника та прийняти рішення на розсуд суду, враховуючи інтереси дитини.

Процесуальні дії у справі

Київський районний суд м. Харкова ухвалою від 16.12.2024 відкрив загальне позовне провадження у цивільній справі та призначив підготовче судове засідання; залучив до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Службу у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради.

16.01.2025 Київський районний суд міста Харкова ухвалою задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів і витребував у Державної прикордонної служби України інформацію про перетин державного кордону України ОСОБА_2 у період з 01.01.2022 року по дату запиту. Також було відкладено підготовче засідання, повідомлення здійснено шляхом оголошення на офіційному сайті суду.

27.01.2025 до суду від Державної прикордонної служби України надійшла відповідна інформація.

13.02.2025 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 11.03.2025. З метою належного повідомлення відповідачки розмістив оголошення про дату, час та місце судового засідання на офіційному веб-сайті судової влади України.

11.03.2025 у судове засідання з`явився представник позивача. Позивач, відповідачка та третя особа у судове засідання не з`явились. Позивач обізнаний з судовим провадженням, що, зокрема, підтверджується участю у справі його представника.

Відповідачка повідомлялась поштовою кореспонденцією, однак така поверталась до суду (одна без відмітки про причини невручення, інша з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою").

При цьому суд ураховує, що згідно з відповіддю Державної прикордонної служби від 27.01.2025 ОСОБА_2 12.04.2022 перетнула кордон і на момент надання інформації (27.01.2025) даних щодо її повернення не надано.

Відповідно до частини одинадцятою статті 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Суд, з урахуванням отриманої від прикордонної служби інформації, здійснив оголошення про повідомлення (виклик) відповідачки зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме 20.01.2025 і 13.02.2025, що згідно з частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням про дату, час і місце розгляду справи.

Третя особа про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується довідками про доставку до електронного кабінету ухвал та повісток суду і поданими поясненнями, в яких вона просила розглядати справу без неї.

Жодних заяв чи клопотань щодо неможливості розгляду справи до суду не надходило. Представник позивача проти розгляду справи за відсутності відповідачки та третьої особи не заперечував.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачки та третьої особи, оскільки такі повідомлені в порядку, передбаченому ЦПК України, а участь у судовому засіданні є їх правом.

Представник позивача у судовому засіданні повністю підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Фактичні обставини, встановлені судом

02.03.2013 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одружились, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 02.03.2013.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 27.07.2013 серії НОМЕР_2 .

Позивач зазначає, що після початку агресії російської федерації ОСОБА_2 виїхала за кордон у 2022 році.

Згідно з листом Державної прикордонної служби № 19/7298-25 від 27.01.2025 ОСОБА_2 в період з 01.01.2022 до 27.01.2025 перетнула пункт пропуску Шегині 12.04.2022. Інформація щодо іншого перетину кордону України (повернення) не надана (відсутня).

Відповідно до копії листа Посольства України у Французькій республіці № 61215/19-091-62142 від 30.05.2023 працівники посольства зв`язувались з лікарнею Альп Ізер, було підтверджено інформацію щодо перебування на лікуванні ОСОБА_2 у лікарні Альп Ізер.

Згідно з характеристикою учня 4 класу ОСОБА_3 від 06.10.2023 № 01-33/256, складеною Гімназією № 35 Полтавської міської ради, вихованням хлопчика займається тато: ОСОБА_1 . Від нього ОСОБА_4 отримує багато любові й уваги. Він турбується про всебічний розвиток дитини, приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина. Вдома створені необхідні умови для навчання. ОСОБА_5 підтримує постійний зв`язок із класним керівником. У класного керівника відсутня інформація про матір хлопчика. За час навчання ОСОБА_4 в школі, вона жодного разу не заявила про себе.

Відповідно до листа комунального некомерційного підприємства Міська дитяча поліклініка № 23 від 20.11 2023 № 822/0/567-23 дитина, ОСОБА_3 , перебуває під спостереженням фахівців поліклініки з народження, до 2022 амбулаторні прийоми лікаря хлопчик відвідував в супроводі матері, з 2023 неповнолітнього ОСОБА_4 до фахівців поліклініки супроводжував батько, який виконував рекомендації лікарів в повному обсязі. На теперішній час дитина знаходиться на диспансерному обліку у пульмонолога та офтальмолога.

Відомості про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, про наявність незнятої чи непогашеної судимості, про розшук відсутні, що підтверджується витягом з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості" станом на 01.09.2024.

ОСОБА_1 працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю "ЛІГАКОМ-ІНЖИНІРИНГ" з 01.08.2016 на посаді провідного інженера електротехнічної лабораторії. Відповідно до характеристики від роботодавця від 11.12.2023 № 233 ОСОБА_1 має сина ОСОБА_4 , піклується про здоров`я, фізичний і моральний розвиток сина та його навчання. Батько користується у неповнолітнього сина повагою та авторитетом.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2024/010469851, № 2024/010469841 від 01.09.2024 ОСОБА_3 проживає з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (попередня назва АДРЕСА_2 .

Згідно з актом Служби у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 22.08.2023 щодо обстеження умов проживання ОСОБА_3 умови проживання задовільні, в наявності водопостачання, водовідведення, газопостачання, електропостачання. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: задовільні, для дитини відведено окрему кімнату де є місце для навчання .

Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Харківської міської ради "Про визначення місця проживання малолітніх дітей" від 17.01.2024 № 11 визначено місця проживання малолітніх дітей з одним з батьків згідно з додатком. Згідно з копією витягу з додатку визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 з батьком, ОСОБА_1 (п. 6.1.); покладено на ОСОБА_1 обов`язки щодо виховання та утримання малолітнього сина, ОСОБА_3 .

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Предметом розгляду цієї справи є вимога позивача (заявлена в позовному провадженні) про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини. Заявлені вимоги, пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу батька, який самостійно виховує дитину.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України).

Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України.

За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із частиною другою статті 15 СК України якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання.

У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.09.2024 у справі № 201/5972/22 сформувала такі висновки:

-з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися (пункт 72);

-для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється (пункт 73);

-оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх (пункт 74);

-СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України "невідчужуваність" сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини (пункт 75);

-оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України "невідчужуваність" сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини (пункт 87).

У справі, що розглядається, позивач просить визнати факт самостійного виховання дитини, що безпосередньо впливає на права іншого з батьків (у цій справі матері), при цьому таке право є "невідчужуваним" в силу частини першої статті 15 СК України, крім випадків передбачених законом, а саме у разі визнання одного з батьків недієздатним (частина друга статті 15 СК України), померлим, безвісно відсутнім або позбавленням батьківських прав (стаття 164 СК України).

Водночас факт одноосібного виховання дитини одним батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. Однак, така вимога, передбачена законом, зокрема, наведеними нормами СК України, позивачем не заявлялась. Відповідно, підстав для встановлення окремого факту, який підлягає встановленню під час вирішення спору по суті відсутні.

При цьому суду не надано жодних доказів на підтвердження факту невиконання батьківських обов`язків. Перебування матері за кордоном не вказує на неможливість приймати участь у вихованні дитини (спілкуванні дистанційно, надавати кошти для утримання та розвитку дитини, тощо). Суд також виходить з того, що позивач не звертався за стягненням аліментів на дитину (ураховуючи що син проживає з батьком), що у своїй сукупності не дає підстав для висновку про ухилення матері від виховання дитини і застосування позивачем можливих заходів реагування, передбачених законом.

Суд виходить з того, що з поданого позивачем позову, наданих в судовому засіданні пояснень, між позивачем та відповідачем відсутній спір щодо виховання та утримання дитини (наявність підстав для позбавлення батьківських прав, припинення обов`язку з виховання (визнання особи недієздатною, безвісти відсутньою), тощо), а заявлені позовні вимоги по суті є не вимогами до відповідачки щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів позивача а фактично є вимогами на підставі яких позивач має намір отримати відстрочку від мобілізації, тобто заміною вимоги про встановлення факту вимогою щодо отримання певного соціального-правового статусу, яке фактично стосуються процедури урегулювання правовідносин з органом військового управління, а не відповідачкою у справі (про що заявляє сам позивач у позові).

Висновки за результатами розгляду заяви

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання дитини не підлягають задоволенню.

Судовий витрати

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України, у зв`язку з чим судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 49, 141, 263 265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення факту самостійного виховання дитини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 11.03.2025.

Суддя Роман ВІТЮК