УХВАЛА

11 березня 2025 року

м. Київ

справа № 757/11848/24

провадження № 61-50 вп 24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пророка В. В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

1. У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

1.1.Печерський районний суд м. Києва ухвалою від 02 квітня 2024 року вищевказану справу передав за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

1.2.Дарницький районний суд м. Києва ухвалою суду від 01 липня 2024 року відкрив провадження у вищевказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

1.3.Дарницький районний суд м. Києва ухвалою від 23 вересня 2024 року здійснив перехід до розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в порядку загального позовного провадження. Прийняв зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та об`єднав його в одне провадження з первісним позовом, а ухвалою від 13 лютого 2025 року матеріали вказаної справи направив до Верховного Суду для визначення підсудності.

2. Обґрунтовуючи ухвалу суд зазначив таке.

2.1.З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають зареєстроване місце проживання в Україні.

2.2.Також в матеріалах справи міститься підтвердження повідомлення з центрального реєстру (копія останніх змінених реєстраційних даних), виданого 28 березня 2022 року Магістрат Відень-МВА ф.д. 9/17 район Ельтерляйнплац 14 (1170 Відень), що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має основне місце проживання у АДРЕСА_1 (а.с. 53-54). Також в матеріалах справи міститься PERSONENDATEN з якого вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має основне місце проживання у АДРЕСА_2 (а.с. 126).

2.3.Таким чином, станом на 13 лютого 2025 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є громадянами України, проживають за її межами та мають тимчасову реєстрацію у АДРЕСА_1. Вказане не заперечується ані сторонами, ані їх представниками, та підтверджується вищевказаними доказами, а також висловленою позицією сторін у поданих процесуальних документах, які містяться в матеріалах справи, та у яких сторони зазначають про своє тимчасове місце реєстрації та проживання за межами України.

2.4.Тому враховуючи, що обидві сторони будучи громадянами України проживають за її межами, суд прийшов до висновку, що матеріали цивільної справи слід передати до Верховного Суду для вирішення підсудності даної справи.

3. З наданих матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є громадянами України, в березні 2022 року після повномасштабного вторгнення рф на територію України, виїхали за її межі та наразі проживають у АДРЕСА_1.

4. Проте доказів постійного проживання сторін спору за межами України матеріали справи не містять, адже наведені матеріали підтверджують лише ту обставину, що як позивачка так і відповідач проживають за межами України, а саме в Австрії, не постійно, а тимчасово, як особи які потребують додаткового захисту у зв`язку зі збройною агресією рф.

5. Отже сторони спору не втратили правового зв`язку з державою власного громадянства та не вважаються біженцями, які потребують захисту саме від держави власного громадянства.

6. Згідно з частиною першою статті 44 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

7. Верховний Суд зауважує, що відповідно до положень статті 29 ЦПК України суддя Верховного Суду визначає підсудність справ, якщо обидві сторони справи постійно проживають за межами України, адже випадки тимчасового проживання чи перебування сторін спору за кордоном не виключають застосування статей 27 та 28 ЦПК України. Інших випадків визначення підсудності Верховним Судом процесуальним законом не передбачено.

8. Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

9. Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за межами України, а вказують лише на тимчасове їх проживання в Австрії, з урахуванням змісту статті 29 ЦПК України, Верховний Суд не вбачає підстав для вирішення питання визначення підсудності даної цивільної справи.

Керуючись статтями 29, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

1. У визначенні підсудності справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, відмовити.

2. Матеріали цивільної справи № 757/11848/24 повернути Дарницькому районному суду м. Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Пророк