Справа № 496/4272/24
Провадження № 2/496/481/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Портної О.П.,

за участю:

секретаря Рябової А.П.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до

відповідача: ПрАТ «СК «Євроінс Україна», , місце знаходження за адресою: індекс 03150, Київська область, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102,

вимоги позивача: про відшкодування матеріальних та моральних збитків заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

позивач повідомлений належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився, але представник надав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача,

представник відповідача повідомлений належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився, але у відзиві, зокрема, зазначив про можливість розгляду справи у його відсутність, -

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. 27.06.2024 року ОСОБА_1 (далі позивач), в особі представника, звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» (далі відповідач), з вимогами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнення витрат на правничу допомогу та сплату судового збору.

2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.08.2023 року на автодорозі Одеса-Рені біля населеного пункту Маяки водій автомобілю марки «Renault Master» з номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 спричинив ДТП з автомобілем марки «Nissan Rouge» з номерним знаком НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 . Діями ОСОБА_2 , спричинено майнову шкоду ОСОБА_1 у виді пошкодження транспортного засобу марки «Nissan Rouge» з номерним знаком НОМЕР_3 . Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 15.11.2023 року по справі № 496/6318/23 ОСОБА_2 визнано винною у вчинені ДТП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Renault Master», з номерним знаком НОМЕР_2 була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Згідно інформації від ОСОБА_2 одразу після настання події 25.08.2023 року вона повідомила про страховий випадок свою страхову компанію ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Те саме позивачу підтвердили у офісі співробітники ПрАТ «СК «Євроінс Україна». 04.12.2023 року у зв`язку з відсутністю будь-якої реакції з боку ПрАТ «СК «Євроінс Україна» позивачем на адресу відповідача направлений лист про направлення представника ПрАТ «СК «Євроінс Україна» для участі у огляді автомобіля марки «Nissan Rouge» з номерним знаком НОМЕР_3 , який проводився незалежним судовим експертом Вітвіцьким І.І. 07.12.2023 року судовим експертом в присутності представника ПрАТ «СК «Євроінс Україна» проведено огляд автомобіля марки «Nissan Rouge» з номерним знаком НОМЕР_3 . 08.12.2023 року складено заяву про страхове відшкодування на бланку ПрАТ «СК «Євроінс Україна». 19.12.2023 року шляхом переписки у месенджері позивачу надійшла пропозиція від відповідача про суму страхової виплати у розмірі 38787,67 гривень. Позивач вимушений був не погодитися з вказаною сумою, оскільки за попередніми підрахунками, сума яка була необхідна для відновлення автомобіля була значно вищою. 26.01.2024 року позивачем направлено на адресу відповідача заяву по справі № 114023 про здійснення страхової виплати та долучено до справи висновок незалежно експерта № 63/23-Е від 08.01.2024 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Nissan Rouge» з номерним знаком НОМЕР_3 , пошкодженого в результаті ДТП складає 81857,66 гривень. Вартість відновлюваного ремонту власнику автомобіля марки «Nissan Rouge» з номерним знаком НОМЕР_3 , пошкодженого в результаті ДТП складає 122588,90 гривень. 13.02.2024 року надійшов лист від відповідача про те, що при розрахунку суми страхового відшкодування буде прийнято рішення на підставі оцінки виконаної суб`єктом оціночної діяльності за замовленням ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та буде прийнято рішення про здійснення виплати або відмови у виплаті у передбачені терміни. 06.03.2024 року на особистий розрахунковий рахунок позивача надійшли грошові кошти у сумі 54915,00 гривень від ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з призначенням платежу «PrAT SKYevroins Ukraina Strakhove vidshkod. zh.Aktu №114023/1/2023 vid 06.03.2024, pop.KR Zamkovyi Ihor Ivanovych, IPN НОМЕР_1 , bez PDV.OD» Не погоджуючись з виплаченою сумою, яка у 2 рази менша ніж та яка необхідна для відновлення автомобіля позивача, 08.03.2024 року направлено претензію у справі № 114023 до відповідача з метою досудового врегулювання спору. Однак до теперішнього часу відповідь на вказану претензію не надходила. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

3. Представник ПрАТ «СК «Євроінс Україна» надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, а у разі задоволення позовних вимог зменшити розмір судових витрат на правничу допомогу до 2500,00 гривень. В обґрунтування зазначив, що з метою визначення розміру вартості відновлювального ремонту із врахуванням фізичного зносу транспортного засобу марки «Nissan», реєстраційний номер НОМЕР_3 з урахуванням зносу, відповідачем було замовлено проведення відповідних оцінювань в ТОВ «СЗУ Україна». Відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням ТЗ № 31429, завданого власнику колісного ТЗ, що був складений ТОВ «СЗУ Україна» матеріальний збиток, завданий ТЗ марки «Nissan», реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 54915,00 гривень без ПДВ, яка була сплачена позивачу. Крім того зазначає, що у відповідача відсутній обов`язок приймати до уваги наданий позивачем висновок оскільки законом визначений вичерпний перелік випадків коли потерпілий має право самостійно обирати експерта для визначення розміру збитків. Також представник відповідача зазначає, що позовні вимоги щодо сплати різниці між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування повинен був направлений виключно до особи, яка винна у пошкодженні ТЗ позивача винуватця ДТП. Також на думку представника відповідача висновок експерта, який наданий позивачем, не є належним та допустимим доказом, оскільки у даному висновку не міститься інформація про те, що експерт повідомлений про кримінальну відповідальність і висновок експерта складений для пред`явлення у цивільній (судовій) справі. Щодо стягнення моральної шкоди зазначив, що шкода життю та/або здоров`ю позивачу, у даній ДТП, нанесено не було, а тому і відшкодування моральної шкоди не може бути покладено на відповідача у цій справі. Щодо неспівмірності витрат на правову допомогу представник відповідача звернув увагу суду на те, що заявлена позивачем сума витрат на правничу допомогу у розмірі 13000,00 гривень не відповідає критеріям реальності, з огляду на те, що даний спір є спором незначної складності, а спірні правовідносини не передбачають дослідження і застосування адвокатом великої кількості законів та підзаконних нормативно-правових актів. (а.с. 18-29)

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. Представник ПрАТ «СК «Євроінс Україна», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, але у відзиві, зокрема, зазначив про можливість розгляду справи без його участі. (а.с. 29)

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

5. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2024 року, цивільну справу № 496/4272/24, передано на розгляд головуючій судді Біляївського районного суду Одеської області Портній О.П. (а.с. 12)

6. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

7. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 02.07.2024 року було прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 13-14)

8. Верховний Суд у своїй Постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

9. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

10. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника ТЗ марки «RENAULT MASTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна», що підтверджується копією Полісу № АР/3484291 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 28.10.2022 року, діючого до 27.10.2023 року, за яким ліміт страхового відшкодування на одного потерпілого становить 160000,00 гривень, та розмір франшизи - нуль. (а.с. 52)

11. Цивільно-правова відповідальність позивача, як власника ТЗ марки «NISSAN ROGUE», реєстраційний номер НОМЕР_4 , була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», що підтверджується копією полісу № ЕР.211445062 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11.10.2022 року, строком дії до 10.10.2023 року. (а.с. 55)

12. Відповідно до копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , виданого ТСЦ 5142, власником ТЗ марки «NISSAN», моделі «ROGUE», реєстраційний номер НОМЕР_3 , є ОСОБА_1 . (а.с. 56-57)

13. Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 15.11.2023 року по справі № 496/6318/23, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 53-54)

14. Зі змісту вищевказаної Постанови вбачається, що 23.08.2023 року о 13:00 годині на 31 км+700 м дороги М-15 (Одеса-Рені), ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Renault Master, д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись зі сторони с. Маяки в сторону м. Одеса при виконані обгону не переконавшись в тому, що водій автомобіля Nissan Rogue, д.н.з. НОМЕР_3 , розпочав обгін, допустила з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги п. 14.2. а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

15. 04.12.2023 року позивачем було направлено електронного листа на адресу ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з проханням направити представника останнього для участі в огляді автомобіля NISSAN ROGUE, реєстраційний номер НОМЕР_3 , з зазначенням дати, часу та місця проведення огляду. (а.с. 64, 67)

16. 07.12.2023 року ФОП ОСОБА_3 був складений Акт огляду транспортного засобу «NISSAN ROGUE», реєстраційний номер НОМЕР_3 . (а.с. 37-38)

17. 07.12.2023 року ОСОБА_4 був складений Акт огляду транспортного засобу «NISSAN ROGUE», реєстраційний номер НОМЕР_3 . (а.с. 106-108)

18. 08.12.2023 року позивач звернувся на адресу ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з заявою про страхове відшкодування за договором обов`язкового (добровільного) страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яка була прийнята 08.12.2023 року, вх. № 1987. (а.с. 58-59)

19. Згідно копії Звіту № 31429 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного 28.12.2023 року ТОВ «СЗУ Україна», вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «NISSAN ROGUE», реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок його пошкодження, за станом на дату оцінки, становить 62850,00 гривень (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування). (а.с. 32-36)

20. Згідно копії Висновку експерта № 63/23-Е транспортно-товарознавчого дослідження автомобіля «NISSAN ROGUE», реєстраційний номер НОМЕР_3 , складеного 08.01.2024 року судовим експертом Вітвіцьким І.І., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «NISSAN ROGUE», реєстраційний номер НОМЕР_3 , пошкодженого в результаті ДТП, що сталася 23.08.2023 року, складає 81857,66 гривень; вартість відновлюваного ремонту автомобіля «NISSAN ROGUE», реєстраційний номер НОМЕР_3 , пошкодженого в результаті ДТП, що сталася 23.08.2023 року складає 122588,90 гривень. (а.с. 78-121)

21. 26.01.2024 року позивач звернувся на адресу відповідача з заявою про перерахунок суми виплати страхового відшкодування відповідно до висновку експерта №63/23-Е від 08.01.2024 року. (а.с. 75)

22. ПрАТ «СК «Євроінс Україна» листом від 13.02.2024 року повідомило позивача, що при розрахунку суми страхового відшкодування за шкоду, заподіяну автомобілю «NISSAN ROGUE», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ПрАТ «СК «Євроінс Україна» керується вимогами спеціального закону, у зв`язку із чим оцінку заподіяної шкоди буде виконано суб`єктом оціночної діяльності чи експертною установою за повідомленням ПрАТ «СК «Євроінс Україна». (а.с. 68)

23. 06.03.2024 року на розрахунковий рахунок позивача надійшли грошові кошти у розмірі 54945,11 гривень з призначенням платежу: PrAT SK Yevroins Ukraina Strakhove vidshkod. zh.Aktu № 114023/1/2023 vid 06.03.2024, pop. KR Zamkovyj Ihor Ivanovych, IPN НОМЕР_1 , ОСОБА_5 (а.с. 65, 66)

24. 08.03.2024 року позивач звернувся до відповідача з Претензією у справі № 114023 про досудове врегулювання з прохання здійснити страхову виплату з урахуванням відновлюваного ремонту у сумі 122588,90 гривень та виплатити залишок на розрахунковий рахунок зазначений у заяві про страхове відшкодування та повідомленням про намір звернення до суду. (а.с. 76-77)

V. Оцінка Суду.

25. Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

26. Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

27. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

28. Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

29. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

30. Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 8, 9).

31. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

32. За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

33. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

34. Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

35. Отже, факт завдання майнової шкоди позивачу, внаслідок ДТП, не потребує окремого доказування, оскільки причинно-наслідковий зв`язок був встановлений судом та висвітлений у постанові Біляївського районного суду Одеської області від 15.11.2023 року, факт його вчинення та обставини вчинення ДТП не оскаржувалися в апеляційному порядку.

36. Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснив судам, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК України (ст.ст. 1166, 1187 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

37. Стаття 1166 ЦК України визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, ч. 1 якої передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

38. Встановлені у ст. 1166 ЦК України умови відшкодування шкоди поширюється на всі норми, що входять до глави 82 ЦК тією мірою, в якій їх не змінюють спеціальні правила, передбачені окремими статтями цієї глави. Названі умови разом із фактом заподіяння шкоди є підставами й юридичної відповідальності, вони утворюють одночасно і склад правопорушення.

39. Спір про відшкодування шкоди, завданої самим джерелом підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами ст. 1188 ЦПК України. За п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

40. Згідно роз`яснень п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

41. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

42. Згідно з ч. 5 статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

43. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме зокрема: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

44. Згідно з ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

45. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

46. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

47. Пунктом 2.1. ст. 2 Закону № 1961-IV визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

48. Згідно із п. 22.1. ст. 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

49. Стаття 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає термін «особи, відповідальність яких застрахована» страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Особою, яка завдала шкоди та відповідальність якої застрахована, може бути і не власник ТЗ (не страхувальник, не особа, яка вчиняла договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності зі страховиком) за умови правомірного володіння такою особою забезпеченим ТЗ. Оскільки суд не встановив, що водій автомобіля неправомірно володів забезпеченим ТЗ на момент ДТП, саме він згідно із зазначеним Законом вважається особою, відповідальність якої була застрахована. Вказаний висновок у постанові від 01.08.2024 року у справі № 950/2479/22 (провадження № 61-11260св23) зробив Верховний Суд.

50. Судом встановлено, що також визнається позивачем у позові, та не оспорюється сторонами, що цивільно-правова відповідальність особи, який є власником ТЗ марки «RENAULT MASTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був учасником ДТП під керуванням ОСОБА_2 , на момент ДТП застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна», що підтверджується копією полісу № АР/3484291. Тим самим, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП може бути покладено виключно на ПрАТ «СК «Євроінс Україна».

51. За п. 35.1. статті 35 Закону № 1961-IV, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

52. Судом встановлено та відповідачем не оспорюється, що позивач звернувся до відповідача з повідомленням про ДТП.

53. Окрім цього, з наявної в матеріалах справи копії полісу № АР/3484291 вбачається, що страхова сума на одного потерпілого за заподіяну шкоду майну складає 160000,00 гривень, що покриває вартість виконаних робіт з відновлювального ремонту із урахуванням матеріалів, у зв`язку із чим ПрАТ «СК «Євроінс Україна», як страховик за договором ОСЦПВ наземних ТЗ, є боржником перед особою, яка зазнала збитків внаслідок ДТП, як в межах деліктних відносин, що виникли між заподіювачем шкоди, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована, та потерпілою особою. Також з вказаної копії полісу вбачається, що розмір франшизи, який потрібно враховувати при визначені розміру страхової виплати, дорівнює нулю.

54. Відповідно до правової позиції, наведеної ВП Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) від 04.07.2018 року, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. ВП Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

55. Аналогічні правові позиції викладено у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08.08.2018 року у справі № 519/741/15-ц (провадження № 61-5308св18); від 15.08.2018 року у справі № 713/2002/15 (провадження № 61-18147св18); від 15.08.2018 року у справі № 209/3145/15-ц (провадження № 61-6914св18); від 21.08.2018 року у справі № 227/3573/16-ц (провадження № 61-15026св18); від 12.09.2018 року у справі № 761/11731/16-ц (провадження № 61-19697св18); від 19.09.2018 року у справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18); від 26.09.2018 року у справі № 757/20129/16-ц (провадження № 61-19081св18); від 26.09.2018 року у справі № 641/5333/16-ц (провадження № 61-17507св18); від 24.10.2018 року у справі № 607/7205/16-ц (провадження № 61-27959св18); від 24.10.2018 року у справі № 127/1702/17 (провадження № 61-28999св18); від 31.10.2018 року у справі № 342/134/16-ц (провадження № 61-13937св18); від 07.11.2018 року у справі № 761/33713/16-ц (провадження № 61-28235св18); від 21.11.2018 року у справі № 707/1761/16-ц (провадження № 61-20954св18); від 05.12.2018 року у справі № 136/2186/16-ц (провадження № 61-31930св18); від 12.12.2018 року у справі № 758/2356/17-ц (провадження № 61-25984св18); від 27.03.2019 року у справі № 754/1108/15-ц (провадження № 61-20780св18); від 26.06.2019 року у справі № 287/463/15-ц (провадження № 61-15930св18); від 26.06.2019 року у справі № 712/7242/16-ц (провадження № 61-19165св18).

56. Також, Верховний Суд у Постанові від 04.12.2019 року у справі № 359/2309/17 визначив, що «системний аналіз п. 32.7 ч. 1 ст. 32 закону № 1961-IV, ст. 22, абз. 3 п. 3 ч. 1 ст. 988, ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі така майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку».

57. Також в матеріалах справи наявний Звіт № 31429 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складений 28.12.2023 року ТОВ «СЗУ Україна» та копія Висновку експерта № 63/23-Е транспортно-товарознавчого дослідження, складеного 08.01.2024 року судовим експертом Вітвіцьким І.І..

58. У постанові від 06.07.2018 року по справі № 924/675/17 Верховний Суд дійшов висновку, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Верховний суд у своїй постанові від 13.03.2018 року у справі № 910/9696/17 вказав, що у разі наявності спору щодо розміру заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суду слід виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, якою проводився ремонт автомобіля.

59. З урахуванням вищевикладеного Звіт № 31429 не містить повідомлення, відповідно до вимог п. 4.21. «Інструкції № 53/5 від 08.10.1998 року» що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта за ст. 384 КК України, тому належним доказом вважає висновок експерта.

60. З прохальної частини зміненої позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути на його користь з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» суму збитків в розмірі 67673,99 гривні.

61. Верховний Суд у Постанові від 24.03.2021 року у справі № 523/3212/19 визначив, що «непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди».

62. За змістом ст.ст. 12, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 9 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (страхове відшкодування). Різновидом шкоди, завданої майну, є шкода, пов`язана із пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

63. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 року зі справи № 3-50гс15, у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року у справи № 910/1272/18, у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 910/12722/18).

64. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

65. Натомість, згідно ч. 1 ст. 102 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

66. У постанові Верховного суду від 06.07.2018 року у справі № 924/675/17 зроблено висновок, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

67. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 року, суд зазначив що: ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

68. Судом встановлено, що висновок експерта № 63/23-Е від 08.01.2024 року, було складено у відповідності до чинного законодавства України щодо проведення судових експертиз, а експерт був обізнаний (попереджений) про відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. Також, даний висновок відповідає вимогам ст.ст. 102 та 106 ЦПК України. Висновок експерта № 63/23-Е від 08.01.2024 року, було складено експертом за наслідками безпосереднього огляду транспортного засобу, із фотофіксацією, з посиланням на відповідні вихідні дані та із повним дотриманням відповідних методик.

69. Оскільки, відповідачем було сплачено на користь позивача 54915,00 грн., тому сума недоплаченого страхового відшкодування, з урахуванням франшизи, яка дорівнює нулю, складає 67643,79 грн. (122588,90 грн - 54915,00 грн).

70. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У даному випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

71. У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок проте, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої незважаючи на те, що збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Аналогічні висновки, викладеного Верховним судом у постановах від 14.02.2018 року у справі № 754/1114/15-ц, від 13.06.2019 року у справі № 370/2787/18, від 30.10.2019 року у справі № 753/4696/16-ц, від 21.02.2020 року у справі № 755/5374/18, та від 22.04.2020 року у справі № 756/2632/17.

72. З урахуванням вищевказаного, з огляду на розмір виплаченого страховою компанією страхового відшкодування та недоплаченого страхового відшкодування, суд вбачає достатньо правових підстав для задоволення позовних вимог до відповідача про стягнення майнової шкоди та приходить до висновку, що така вимога підлягає задоволенню частково в розмірі 67643,79 грн.

73. Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди суд зазначає наступне.

74. За п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

75. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Так, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

76. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

77. Суд приходить до висновку, що позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких останній зазнав у зв`язку із істотним пошкодженням транспортного засобу, порушенням звичного способу життя через пошкодження автомобіля як засобу пересування, а також у спробах досудового врегулювання спору та звернення до суду з вказаним позовом тому враховуючи характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках та вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що розмір компенсації в грошовому еквіваленті відповідає сумі в 5000,00 грн., тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

78. Щодо стягнення з відповідача витрат на проведення експертизи в розмірі 3500,00 гривень, суд зазначає наступне.

79. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

80. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України, передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

81. Згідно правової позиції ВП ВС викладеної в Постанові від 22.11.2023 року у справі № 712/4126/22 (провадження № 14-123цс23), вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд ураховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта до чи після звернення позивача до суду з позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи. Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Тому сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ. Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (особливо, якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ), не узгоджується із засадами розумності, добросовісності, справедливості та правової визначеності, а також не забезпечує конструкцію передбачуваності застосування процесуальних норм, отже не є такою, що відповідає принципу верховенства права.

82. На підтвердження понесених позивачем витрат на проведення експертизи, до матеріалів справи долучено копію рахунку № 70 від 30.11.2023 року (а.с. 71), Копію Договору № 63/23 про проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 30.11.2023 року (а.с. 72-73) та копію платіжної інструкції № 0.0..1 від 30.11.2023 року про сплату 3500,00 гривень за оцінку автомобіля на розрахунковий рахунок ОСОБА_4 (а.с. 74)

83. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

84. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

85. За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

86. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

87. Відповідно положень ст.ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

88. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

89. Як зазначив Верховний Суд за результатами огляду вивчення судової практики вирішення спорів, що виникли з договорів страхування від 01.07.2019 року, принцип запровадженням законодавцем інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який з метою забезпечення відшкодування, заподіяної життю шкоди, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобі на території України передбачає не безумовний обов`язок страховика здійснити страхове відшкодування, а пов`язує його лише з належним виконанням усіма учасниками таких правовідносин покладених на них обов`язків.

90. Таким чином, з огляду на викладене вище, виходячи із фактичних обставин справи, умов чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

91. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

92. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

93. Відповідна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року справа № 826/1216/16, від 12.09.2019 року справа № 9901/350/18.

94. Враховуючи, що представник позивача надав копію Ордеру на надання правничої (правової) допомоги (а.с. 5), копію Акту виконання завдання-доручення за договором правової допомоги від 28.08.2023 року, від 20.02.2025 року з детальним описом робіт та копію квитанції № 28-08-23-1 від 28.08.2023 року (а.с. 128), суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги у розмірі 10000,00 гривень.

95. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

96. Як вбачається з наданої копії квитанції ID: 6413-6883-1864-0725 від 07.02.2025 року (а.с. 129), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 1084,88 гривень (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 86143,79 грн. ? 1211,20 грн. ? 96173,90 грн.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. № 36 постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 266 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Євроінс Україна», про відшкодування матеріальних та моральних збитків заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

2. Стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна», , місце знаходження за адресою: індекс 03150, Київська область, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 (р/р № НОМЕР_6 відкритий в в АТ КБ «ПриватБанк»), вартість матеріальної шкоди в розмірі 67643,79 гривні.

3. Стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна», , місце знаходження за адресою: індекс 03150, Київська область, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 (р/р № НОМЕР_6 відкритий в в АТ КБ «ПриватБанк») моральну шкоду в розмірі 5000,00 гривень.

4. Стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна», , місце знаходження за адресою: індекс 03150, Київська область, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 (р/р № НОМЕР_6 відкритий в в АТ КБ «ПриватБанк») судові витрати на проведення експертизи в розмірі 3500,00 гривень та на правничу допомогу в розмірі 10000,00 гривень.

5. Стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна», , місце знаходження за адресою: індекс 03150, Київська область, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 (р/р № НОМЕР_6 відкритий в в АТ КБ «ПриватБанк»), суму сплаченого судового збору в розмірі 1084,88 гривні.

6. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

8. Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

9. Повний складено протягом 26.02.2025 року.

Суддя О.П. Портна