05.03.2025 Єдиний унікальний номер 205/3314/25
Провадження номер 2/205/2529/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 рік м. Дніпро Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Бізяєва Н.О., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дніпроважмаж» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за час затримки виплати заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Акціонерного товариства «Дніпроважмаж», в якій просить: стягнути з АТ «Дніпроважмаж» заборгованість з невиплаченої заробітної плати в сумі 34 811 грн. 77 коп. та компенсацію за час затримки виплати заробітної плати за робочі дні у сумі 18 237 грн. 44 коп.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви та доданими до неї матеріалами, приходжу наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановлено, що дана позовна заява подана з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, що полягає у наступному.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України встановлено, що позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Як вбачається із вимог позову, позивачем заявляється дві вимоги майнового характеру: про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість з невиплаченої заробітної плати в сумі 34 811 грн. 77 коп. та про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за час затримки виплати заробітної плати за робочі дні у сумі 18 237 грн. 44 коп.

Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу законів про працю України, приписи якої кореспондуються із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначена структура заробітної плати згідно якої, заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у виді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з використанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

У постанові Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 6-1121цс16 зроблено висновок, що починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі у справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

В постанові Верховного Суду від 21.12.2019 (справа № 243/10489/17-ц) зазначено, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) не входить до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16.

Таким чином, на вимогу даного позову про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за час затримки виплати заробітної плати в сумі 18 237 грн. 44 коп., не розповсюджується пільга щодо звільнення від сплати судового збору передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Отже, за зверненням позивача до суду з зазначеною вище вимогою про стягнення компенсації за час затримки виплати заробітної плати в сумі 18 237 грн. 44 коп., підлягає сплаті судовий збір за ставками та в порядку визначеному Законом України «Про судовий збір».

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» визначено, що з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 3028 гривень.

Згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем, буде становити не менше 1211 грн. 20 коп. та не більше 15 140 грн.

Виходячи із суми компенсації за час затримки виплати заробітної плати, яка заявляється до стягнення з відповідача 18 237 грн. 44 коп., судовий збір який підлягає сплаті позивачем за звернення до суду з даною вимогою, буде становити суму у 1211 грн. 20 коп.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Однак, позовна заява не містить доказу сплати вказаного розміру судового збору за зазначеною вимогою позову.

Згідно ч. 4 ст. 175 ЦПК України, якщо позовна заява подається особою звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Проте, ні позовна заява, ні додані до неї документи не містять відомостей та доказів звільнення позивача від сплати судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. за звернення до суду з вимогою позову про стягнення компенсації за час затримки виплати заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Беручи до уваги наведене, вважаю, що до даної позовної заяви слід застосувати правила ч. 1 ст. 185 ЦПК України та залишити її без руху надавши позивачу п`ятиденний строк, з дня вручення копії даної ухвали, для усунення встановленого недоліку, а саме: сплати судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп. за звернення до Ленського районного суду м. Дніпропетровська з вимогою позову про стягнення з відповідача компенсації за час затримки виплати заробітної плати.

Належними платіжними реквізитами для сплати вказаної суми судового збору є наступні: Отримувач коштів - ГУК у Дн-кiй обл/Нов.р/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37988155, Банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.), Рахунок отримувача - UA0004633, Код класифікації доходів бюджету - 22030101; призначення платежу: 101 ____( реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір за вимогою позову про стягнення компенсації за час затримки зарплати ___ (ПІБ), Ленінський районний суд м. Дніпропетровська (назва суду де розглядається справа).

Або, в разі наявності у позивача визначених законом підстав для звільнення його від сплати судового збору, вказаного вище, позивач повинен зазначити про такі підстави надавши відповідні докази.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 258, 260, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дніпроважмаж» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за час затримки виплати заробітної плати залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 п`ятиденний строк, з дня вручення копії даної ухвали про залишення без руху для усунення вказаного, в мотивувальній частині, недоліку позовної заяви, а саме: надання доказу сплати судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок або підстав для звільнення від сплати вказаного розміру судового збору.

Роз`яснити позивачеві ОСОБА_1 , що в разі не усунення вказаного недоліку у визначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута останньому.

Копію ухвали суду надіслати позивачу: ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: Н.О. Бізяєва