Справа № 346/6030/24
Провадження № 2/346/448/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Третьякової І.В.

за участю:

секретаря судових засідань - Дутчак Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, -

У С Т А Н О В И В:

06 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дядько ОСОБА_2 , якому належала 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті дядька спадщину фактично прийняла бабуся позивача ОСОБА_3 , яка на час смерті ОСОБА_2 проживала разом з спадкодавцем. Своїх спадкових прав бабуся не оформляла, але за життя користувалася спадковим майном. Крім цього, їй, як одній із співвласників, на підставі свідоцтва про право на житловий будинок, також належала 1/3 частка в цьому ж домоволодінні та ще 1/3 частка належала на підставі свідоцтва про право власності на спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. Відповідно до посвідченого заповіту ОСОБА_3 все своє майно заповіла своїй доньці ОСОБА_4 ,. яка являється матір`ю позивача. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла і після її смерті спадщину прийняла її донька ОСОБА_1 та отримала свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частки в праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Однак, оформити спадщину ще на 1/3 частку даного майна, яка належала дядьку ОСОБА_2 та була успадкована її бабою та матір`ю, позивач не змогла, оскільки останні не отримували правовстановлюючий документ на це майно. Таким чином, у видачі свідоцтва на цю частку нотаріус відмовив та рекомендував звернутися з позовом до суду. За вказаних обставин, ОСОБА_1 просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/3 частку будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2024 року відкрито загальне провадження у справі. Витребувано у державного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Мануляк І.В. належним чином завірену копію спадкової справи, заведену після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Витребувано у приватного нотаріуса Лахнюк О.М. належним чином завірену копію спадкової справи, заведену після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Витребувано у приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Трачук Л.В. належним чином завірену копію спадкової справи, заведену після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Ухвалою суду від 12.12.2024р. підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася. Від представника позивача ОСОБА_5 надійшло письмове клопотання, в якому вона просить розглянути справу за відсутності її та позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, які вказані в позовній заяві, та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. 03.12.2024р. представник Гвіздецької селищної ради Дяків М.П. подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у ній докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до довідки Гвіздецької селищної ради від 13.09.2023р. №437/02.2-20 вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належить до майна колгоспного двору. Станом на 01.07.1990 р. в будинку були зареєстровані та проживали: ОСОБА_6 , 1904 р.н. голова господарства, ОСОБА_3 , 1931 р.н. донька та ОСОБА_2 , 1954 р.н. онук.

Частиною першою статті 120 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, яка була чинною до 1991 року передбачено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Згідно із частиною другою статті 120 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться у користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент.

Колгоспний двір визначався, як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 308/3775/14-ц.

Частиною першою статті 112 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам.

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь у його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору в складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 688/21/17-ц.

Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 січня 2019 року у справі № 713/1310/17-ц.

В даній справі встановлено, що станом на 15.04.1991р. ОСОБА_6 , її донька ОСОБА_3 та онук ОСОБА_2 були членами колгоспного двору, а тому кожному із них належало по 1/3 частці в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 .

Висновки суду в цій частині підтверджуються правовстановлюючим документом на вищевказане нерухоме майно. Так, відповідно до свідоцтва про право власності, житловий будинок в АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_6 (частка 1/3), ОСОБА_3 (частка 1/3), ОСОБА_2 (частка 1/3). Свідоцтво видане на підставі рішення Кулачківської сільської ради від 10.10.2000р. № 101.

Згідно реєстраційного напису на правовстановлюючому документі, право спільної часткової власності на домоволодіння зареєстровано за співвласниками в Коломийському МБТІ в реєстрову книгу № 2 за реєстровим номером 335 від 13.11.2000р.

За даними виписки з інвентаризаційних матеріалів вбачається, що домоволодіння в АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 44.1 кв.м., сараю літ. «Б», навісу літ. «В», літньої кухні літ. «Г», сараю літ. «Д», курника літ. «Ж, З, О, П», комори літ. «К», стайні літ. «Л», стодоли літ. «М», вбиральні літ. «Н», огорожі №1-4.

Аналогічні відомості про склад та найменування об`єктів нерухомості, які розташовані в АДРЕСА_1 , зазначені в технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого станом на 09.07.2021р. Рік побудови будинку вказано 1938, рік побудови інших об`єктів 1960р.

Відповідно до довідки Гвіздецької селищної ради від 13.09.2023р. №437/02.2-20 ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . На момент смерті разом з нею були зареєстровані та проживали: донька ОСОБА_3 , 1931 р.н. та онук ОСОБА_2 , 1954 р.н.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВО № 841119, виданого державним нотаріусом Другої Снятинської державної нотаріальної контори вбачається, що спадкоємицею майна ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 є її дочка ОСОБА_3 , що проживає в АДРЕСА_1 . Спадкове майно, на яке видано дане свідоцтво, складається з 1/3 частини дерев`яного житлового будинку, житловою площею 18.4 кв.м. з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 підтверджується, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 9, складений виконкомом Кулачківської сільської ради Снятинського району, Івано-Франківської області.

З листа державного нотаріуса Коломийської ДНК Мануляк І.В. від 19.11.2024р. № 1837/01-16 слідує, що після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 копії документів відсутні, спадкова справа не заводилась. В підтвердження даних обставин нотаріусом долучено Інформаційну довідку зі спадкового реєстру №79180261, відповідно до якої за параметрами запиту « ОСОБА_2 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 » відомості відсутні.

При цьому, згідно довідки Гвіздецької селищної ради від 13.09.2023р. №437/02.2-20 встановлено, що на момент смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в даному господарстві разом з ним була зареєстрована та проживала його мати ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 . На момент своєї смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала в даному будинку одна. Заповіт від імені ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у виконавчому комітеті Гвіздецької селищної ради не посвідчувався.

Родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як сином та матір`ю підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 .

В пункті 1 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( 1540-06 ) (далі - ЦК УРСР), у

тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У

разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК ( 435-15 ) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Враховуючи, що ОСОБА_2 помер в 2013 році, заповіту щодо свого майна не залишив, то спадкування його майна здійснюється за законом за правилами Цивільного кодексу України, 2004 року.

Відповідно до правил ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги зокрема є батьки спадкодався.

Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом в даній справі встановлено, що після смерті ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавались, спадкова справа не заводилась. На момент його смерті єдиною особою, яка проживала зі спадкодавцем, була його матір ОСОБА_3 , яка в розумінні положень ч.3 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщина після смерті свого сина, як спадкоємиця першої черги за законом, оскільки заяв про відмову від неї не подавала. Інші спадкоємці були відсутні.

Відтак, матеріалами справи було підтверджено, що оформивши спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_6 (свідоцтво про право на спадщину за законом серії АВО № 841119, видане державним нотаріусом Другої Снятинської державної нотаріальної контори) та фактично прийнявши спадщину після смерті свого сина ОСОБА_2 , ОСОБА_3 набула у свою власність їхні частки (по 1/3) у домоволодінні, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , що разом з належною їй 1/3 часткою в даному майні (свідоцтво про право власності на будинок) свідчить про належність їй одноосібно всього житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованими за вищевказаною адресою.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про смерть № 24, складений виконкомом Кулачківської сільської ради.

ОСОБА_3 зазначена в графі «Мати» в свідоцтві про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 серії НОМЕР_4 , виданому Гвіздецьким районним бюро РАЦС.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 , 20 лютого 1971 року Коломийським міським бюро РАЦС був зареєстрований шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , актовий запис № 54. Прізвище дружини змінено на « ОСОБА_9 ».

28.11.2024р. до суду надійшли матеріали спадкової справи №33/2021, заведеної після смерті ОСОБА_3 .

З матеріалів спадкової справи вбачається, що 03.03.2021р. ОСОБА_4 подала заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_3 .

Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Кулачківської сільської ради від 19.02.1998р., ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй і на що вона за законом матиме право заповіла своїй доньці ОСОБА_4 .

В довідці виконавчого комітету Гвіздецької селищної ради від 26.02.2021р. № 121/02.2-20 зазначено, що вищевказаний заповіт дійсно був посвідчений у виконкомі Кулачківської сільської ради, занесений в реєстр нотаріальних дій за №16. Заповіт не змінювався та не скасовувався.

Судом також встановлено, що 08.12.2016р. ОСОБА_3 склала заповіт, який був посвідчений секретарем Кулачківської сільської ради Чередариком В.І. реєстровий №33. За даним заповітом, ОСОБА_3 заповіла належну їй земельну частку (пай) державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ІФ № 002966 виданий 26.06.2001р. ОСОБА_10 .

Відповідно до ч.2 ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Оскільки у заповіті від 08.12.2016р. ОСОБА_3 вказала свою волю щодо розпорядження конкретного належного їй майна земельної частки (паю), то спадкування всієї решти її майна, яка входить до спадкової маси, зокрема і спірного домоволодіння, здійснюється відповідно до попереднього заповіту від 19.02.1998р., спадкоємицею в якому було визначено ОСОБА_4 .

Згідно із частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Матеріали спадкової справи №33/2021 не містять даних про отримання спадкоємцями ОСОБА_4 та ОСОБА_10 свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 . В даній справі наявна лише заява ОСОБА_10 , датована ІНФОРМАЦІЯ_10 , в якій остання вказує, що усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають істотне значення та без застосування до неї стороннього фізичного і психічного тиску, за своєю справжньою волею повідомляє, що вона не приймала спадкове майно і не буде звертатись до суду із позовом про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

При цьому суд враховує, що згідно висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 22.03.2023р. по справі №463/6829/21-ц, право на спадкове майно виникає з часу відкриття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на неї.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про смерть №733, складений Коломийським відділом ДРАЦС у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , ІНФОРМАЦІЯ_11 народилася ОСОБА_11 . Її батьками зазначені: ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .

26 лютого 1994 р. відділом загсу Коломийського міськвиконкому Івано-Франківської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , актовий запис № 69. Прізвище дружини змінено на « ОСОБА_13 ».

05 серпня 2022р. ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Коломийського районного нотаріального округу Трачук Л.В. заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_4 . В даній заяві ОСОБА_1 вказала, що окрім неї спадкоємицею також являється ОСОБА_14 .

Того ж дня заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_4 подала інша донька спадкодавиці - ОСОБА_14 . Родинні відносини між ними підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_15 серії НОМЕР_8 та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_9 , згідно якого ОСОБА_15 09.10.2004р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_16 та змінила своє прізвище на « ОСОБА_17 ».

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, 05.08.2022р. на підставі заяви про прийняття спадщини була зареєстрована спадкова справа після смерті ОСОБА_4 № 39/2022.

Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) після ОСОБА_4 заповітів та спадкових договорів виявлено не було.

З довідки від 26.07.2022р. №149 вбачається, що станом на дату смерті ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала одна за адресою: АДРЕСА_2 .

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_10 підтверджується, що чоловік ОСОБА_4 ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_12 . Згідно повідомлення начальника Управління «Центр надання адміністративних послуг» Коломийської міської ради від 19.06.2023р. № 1487/02.10-11, ОСОБА_8 станом на дату смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ним на день смерті була зареєстрована його дружина ОСОБА_4 .

За запитом приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Трачук Л.В. іншим приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Лахнюк О.М. було надано копію спадкової справи №33/2021, заведеної після смерті ОСОБА_3 , спадкоємицею в якій була ОСОБА_4 .

05 вересня 2022 року ОСОБА_14 подала заяву про відкликання своєї заяви про прийняття спадщини за законом після смерті своєї матері ОСОБА_4 . Того ж дня, ОСОБА_14 подала заяву, в якій зазначила, що вона, усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають значення, без застосування тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею, відмовляється від належної їй спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_4 на користь дочки померлої ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст. 1274, ч.2 ст. 1275 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.

11 липня 2023 р. ОСОБА_1 , залишившись єдиною спадкоємицею щодо майна своєї матері, подала нотаріусу заяву, в якій просила видати їй свідоцтва про право на спадщину за законом на все належне спадкодавиці нерухоме майно.

11.07.2023р. приватний нотаріус Трачук Л.В. видала спадкоємиці ОСОБА_1

- свідоцтво про право на спадщину за законом на 4/9 частки в праві власності на двокімнатну квартиру, загальною площею 52,4 кв.м., житловою 28,4 кв.м., розташовану в АДРЕСА_2 ;

- свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,8912 га., кадастровий номер :04:003:0366, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кулачківської сільської ради, яка належить на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 002966, виданого Кулачківською сільською радою 26.06.2001 року;

- свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,1490 га., кадастровий номер :04:006:1183, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кулачківської сільської ради, яка належить на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 002966, виданого Кулачківською сільською радою 26.06.2001 року;

- свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що зберігаються у територіально відокремленому безбалансовому відділенні №1000/0140 Філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» Загальна вартість спадкового майна становить 144834,26 грн.;

- свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки в праві власності на житловий будинок, загальною площею 44.1 кв.м., житловою 18.4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з відповідною часткою господарських будівель та споруд: з яких 1/3 частка належить на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Кулачківської сільської ради Снятинського районі Івано-Франківської області 27 січня 2004 року згідно рішення Кулачківської сільської ради від 10.10.200 року № 101 та зареєстрованого в Коломийському МБТІ 13.11.2000 р. за реєстровим № 335 в реєстровій книзі № 2 та 1/3 частка належить на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Григорець М.В., державним нотаріусом Другої Снятинської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області 16 лютого 2001 року за реєстровим № 310 та зареєстрованого в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації Івано-Франківської області 20.02.2001 року за реєстровим № 335 в реєстровій книзі №2, що належали ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої була її дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Однак, як вбачається з повідомлення від 09.10.2024р. № 400/01-16 приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Трачук Л.В. вказала, що оскільки у спадкоємців відсутній правовстановлюючий документ з державною реєстрацією права власності за померлою ОСОБА_4 на спадкове майно, а саме: 1/3 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 , 1954 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була його мати ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав та померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , спадкоємцем якої була її дочка ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав та померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рекомендовано звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно.

Отже, належними письмовими доказами була підтверджена неможливість оформлення позивачем в нотаріальній конторі своїх прав спадкоємця на 1/3 домоволодіння, що призвело до необхідності звернення до суду з даним позовом.

Пунктом 23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В силу положень статті 1216 ЦК України спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно з частиною першою, другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на частку житлового будинку, яка раніше належала її дядьку ОСОБА_2 та після його смерті була успадкована бабою позивача ОСОБА_3 , а після її смерті матір`ю позивача ОСОБА_4 , які свідоцтва про право на спадщину на дане майно не отримували.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2019 року в справі № 523/3522/16-ц зроблено висновок, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права.

В постанові від 30 жовтня 2019 року в справі № 289/1818/16-ц КЦС ВС вказав, що відсутність у померлої особи свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно не позбавляє її спадкоємців права на спадщину та не може свідчити про те, що спадкодавець не прийняла спадщину після смерті своїх батьків. До складу спадщини може входити нерухоме майно спадкодавця, право власності на яке належним чином не зареєстроване, проте набуття такого права власності відбулося з дотриманням чинного законодавства.

В даній справі, суд, на підставі належних і допустимих доказів, встановив, що на момент смерті ОСОБА_2 разом з ним проживала його мати ОСОБА_3 , яка в силу положень частини третьої статті 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті свого сина, з огляду на що 1/3 частка в домоволодінні по АДРЕСА_1 ввійшла до спадкової маси, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 . В свою чергу, дану частку, як і інше нерухоме майно, окрім земельної частки (паю), успадкувала донька ОСОБА_3 ОСОБА_4 , а після її смерті спадщину прийняла її донька ОСОБА_1 , але оформити спадщину на спірну 1/3 частку домоволодіння в нотаріальній конторі не змогла, що порушує її майнові права.

Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею щодо майна своєї покійної матері ОСОБА_4 за законом, суд доходить висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог та вважає за можливе їх задовольнити повністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.. ст.. 15, 16, 316, 328, 392, 1216-1218, 1222, 1223, 1233-1236, 1247, 1268, 1296, 1297, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» ст.. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_14 , РНОКПП НОМЕР_11 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на 1/3 (одну третю) частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 10 березня 2025 року

Суддя: Третьякова І. В.