Справа № 303/1192/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 лютого 2025 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.

суддів Кожух О.А., Джуга С.Д.

з участю секретаря Ормош О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою правонаступника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 03 березня 2021 року, у справі № 303/1192/20 (Головуючий: Монич В.О.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2020 року ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за адресою: АДРЕСА_1 , мотивуючи тим, що 26 жовтня 2010 року ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, відповідно до якого усе належне їй рухоме та не рухоме майно заповіла позивачу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла та після її смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшло домоволодіння розташоване по АДРЕСА_1 .

16 вересня 2013 року ОСОБА_5 звернувся із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа щодо належності майна спадкодавцеві.

Так, згідно довідки Великолучківської сільської ради, дворогосподарство АДРЕСА_1 1950 року забудови, суспільна група домогосподарства - колгоспна, головою домогосподарства була ОСОБА_4 . Згідно записів у погосподарських книгах, вбачається: у погосподарській книзі 1983-1985 роки зазначено, що у домогосподарстві АДРЕСА_1 у період часу з 1983 р. по 1985 р. проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Головою домогосподарства вказана ОСОБА_4 . Рід діяльності голови колгоспного двору зазначено: 1983 рік - колгоспниця, перша половина 1984 рік - колгоспниця, друга половина 1984 року - колгоспниця, перша половина 1985 року - колгоспниця, друга половина 1985 року - не працююча. Суспільна група господарства до другої половини 1985 року - господарство працівника колгоспу (колгоспна).

Відповідно до записів погосподарської книги 1986-1990 роки членами спірного домогосподарства зазначені подружжя ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , головою домогосподарства вказана - ОСОБА_4 . Рід діяльності голови - домогосподарка.

Відповідно до записів погосподарської книги 1991-1995 роки членами спірного домогосподарства зазначені подружжя ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , головою домогосподарства вказана - ОСОБА_4 . Рід діяльності голови - не змінювався (не працююча). Таким чином, аналізуючи записи в погосподарських книгах можна зробити наступні висновки: у впродовж усього часу з моменту взяття на погосподарський облік спірного домогосподарства його головою була - ОСОБА_4 , в строк до другої половини 1985 року вона працювала колгоспницею. Дане домогосподарство відносилось до суспільної групи колгоспний двір, в той же час починаючи з другої половини 1985 року ОСОБА_4 припинила працювати у колгоспі в подальшому їх статус зазначався, як - домогосподарка/не працююча, а починаючи з 2000 року - пенсіонер за віком. У погосподарських книгах з моменту взяття домогосподарства на облік на вказувалась його суспільна група, висновок про приналежність даного домогосподарства до певної суспільної групи зроблено відповідно до роду діяльності голови. Таким чином, спірне домогосподарство з 1983 по першу 1985 років було колгоспним двором, і станом на той час його членами були виключно подружжя ОСОБА_8 . Надалі, починаючи з другої половини 1985 року по 01 липня 1990 року домогосподарство відносилося до суспільної групи господарство інших категорій населення, у зв`язку з чим при визначенні порядку його спадкування у даному випадку слід керуватися вимогами Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР 1969 р., за яким суб`єктами права спільної сумісної власності вважалося подружжя, тобто житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 належав вищевказаному подружжю.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер, у зв`язку з чим ОСОБА_4 , як його дружина на законних підставах успадкувала його частину домоволодіння на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, після смерті ОСОБА_6 його дружина стала єдиним фактичним власником спірного домоволодіння, яке увійшло до складу спадкового майна, у зв`язку з чим за позивачем слід визнати право власності, як єдиним спадкоємцем за заповітом.

Позивач зазначає, що покійна ОСОБА_4 склала заповіт до своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) таке її рішення було свідомим та виваженим. Всі члени її родини, які наразі намагаються претендувати на частку у її майні були добре обізнані про прийняте ОСОБА_4 рішення, однак за життя вони не доклали жодних зусиль, щоб якимось чином вплинути на нього, вплинути чи змінити, тим більше ОСОБА_4 постійно потерпала від незаконних та протиправних дій ОСОБА_1 , який морально та фізично знущався на немічною жінкою, особливо після смерті її чоловіка ОСОБА_6 і через що вона, на схилі своїх літ вимушена була шукати захисту у сторонніх людей. Через численні побої та моральний тиск, покинула власне домогосподарство та була влаштована в будинок пристарілих в с.Ракошино і у цей складний період свого життя він надавав їй підтримку. ОСОБА_1 вів та продовжував надалі вести аморальний та антисоціальний спосіб життя, чим також добре попсував життя покійній ОСОБА_9 , наразі безпідставно намагається претендувати на частку у її майні. Разом з тим, позивач зазначає, що позов про визнання права власності на спірне майно було подано ним ще у 2014 році, тобто у межах визначених законом строку, за наслідками його розгляду Мукачівським міськрайонним судом 08.10.2014 винесено відповідне рішення. На підставі вказаного рішення позивачем було реалізовано його законні права щодо спадкування та зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно.

21.11.2019 року Закарпатським апеляційним судом рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02.02.2015 - скасовано, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Мотивами прийнятого апеляційним судом рішення зводяться до того, що приналежність спірного майна до суспільної групи - колгоспний двір передбачає особливий порядок його спадкування, у тому числі з урахуванням інтересів осіб, які являються членами цього колгоспного двору. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_10 вважають себе членами колгоспного двору, що мають право на частку у спірному майні і суд зазначив, що ці особи повинні бути залучені, як відповідачі при розгляді цієї справи.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 03 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав, передбачених чинним законодавством для задоволення позовних вимог відсутні, так як рішення викривлено на користь позивача без урахування позиції відповідача та інших сторін.

ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року залучено до участі у справі, як правонаступника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Заслухавши пояснення учасників справи, судова колегія вважає, що дана апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що 26 жовтня 2010 року ОСОБА_4 склала таке заповідне розпорядження На випадок своєї смерті призначаю спадкоємцем всього мого рухомого та нерухомого майна, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі всього того, що на день смерті виявиться мені належним і на що я за законом матиму право - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 »

16 вересня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до Мукачівської районної державної нотаріальної контори Закарпатської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом, за ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вимогами ст. ст. 1216, 1264 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи , яка померла, до інших осіб, а ст. 1218 ЦК України передбачено, що складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору.

Згідно Листа - відповіді за № 90/02-06 виданої Великолучківською сільською радою Мукачівського району Закарпатської області від 25.01.2019 року та записів у погосподарських книгах, вбачається,що суспільна група домогосподарства за особовим АДРЕСА_1 колгоспна, рік побудови домогосподарства - 1950 рік, у по господарських книгах 1983-1985 роки, що у спірному домогосподарстві у період час з 1983 р. по 1985 р. проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Головою домогосподарства вказана ОСОБА_4 . Рід діяльності голови колгоспного двору зазначено: 1983 рік - колгоспниця, перша половина 1984 рік - колгоспниця, друга половина 1984 року-колгоспниця, перша половина 1985 року - колгоспниця, друга половина 1985 року - не працююча. Суспільна група господарства до другої половини 1985 року - господарство працівника колгоспу (колгоспна).

Відповідно до записів погосподарської книги 1986-1990 роки членами спірного домогосподарства зазначені подружжя ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , головою домогосподарства вказана - ОСОБА_4 . Рід діяльності голови - домогосподарка.

Відповідно до записів погосподарської книги 1991-1995 роки членами спірного домогосподарства зазначені подружжя ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , головою домогосподарства вказана - ОСОБА_4 . Рід діяльності голови - не змінювався (не працююча).

При наданні оцінки записам в по господарських книгах, суд першої інстанції, із висновками якого погоджується колегія суддів, зазначав, що впродовж усього часу з моменту взяття на погосподарський облік спірного домогосподарства його головою була ОСОБА_4 , в строк до другої половини 1985 року вона працювала колгоспницею, і відповідно дане домогосподарство відносилось до суспільної групи колгоспний двір, в той же час починаючи з другою половини 1985 року ОСОБА_4 припинила працювати в колгоспі і в подальшому її статус зазначався, як - домогосподарка/не працююча, а починаю з 2000 року - пенсіонер за віком.

Так у погосподарських книгах з моменту взяття домогосподарства на облік не вказувалась його суспільна група, висновок про приналежність даного домогосподарства до певної суспільної групи зроблено відповідно до року діяльності голови.

Таким чином, спірне домогосподарство 1983 по першу половину 1985 року було колгоспним двором, і станом на той час його членами були виключно подружжя ОСОБА_8 і надалі, починаючи з другої половини 1985 року по 01 липня 1990 року домогосподарство відносився до суспільної групи «господарство інших категорій населення», у зв`язку з чим при визначенні порядку його спадкування у даному випадку підлягають застосовувати вимоги Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР 1969 р, за яким суб`єктами права спільної сумісної власності вважалося подружжя.

Отже, з урахуванням вимог ч.1 ст. 22, ч.1 ст.28 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР спірний житловий будинок з господарськими спорудами належав по 1/2 частині кожному.

У зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_6 , його дружина ОСОБА_4 на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України успадкувала частку померлого у домоволодінні, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Після смерті ОСОБА_6 , його дружина ОСОБА_4 стала єдиним фактичним власником домоволодіння з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 і яка на свій розсуд розпорядилася своїм майном, склавши заповіт на ОСОБА_5 .

За таких обставин, суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які виникли на підставі встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин із посиланням на докази, оцінка яких відображена у рішенні суду обґрунтовано задовольнив заявлені позовні вимоги ОСОБА_5 та визнав за ним право власності , який єдиним спадкоємцем за заповітом

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не має.

Разом з тим, судова колегія констатує, що при постановленні рішення про визнання прав власності за позивачем, суд у резолютивній частині зазначив про встановлення права власності у порядку спадкування за законом ОСОБА_5 , хоча вимога позивача заявлена про встановлення права власності за законом і фактично суд у рішенні дає оцінку щодо заповіту і дана обставина не є підставою для скасування рішення суду, оскільки така описка може бути виправлена як по ініціативі суду, так і по заяві позивача.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу правонаступника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 03 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 березня 2025 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом: Г.Г.СОБОСЛОЙ