Справа №132/644/25
Провадження №2/132/487/25
Ухвала

Іменем України

07 березня 2025 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Карнаух Н.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах опікуном ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Калинівська міська рада Вінницької області, про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

До Калинівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана від його імені та в його інтересах опікуном ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Калинівська міська рада Вінницької області, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, яку згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано на розгляд судді Карнауху Н.П.

Перевіривши подану позовну заяву та додані до неї документи, суддя дійшов висновку, що її необхідно залишити без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст.ст. 175 та 177 ЦПК України з таких підстав.

З позовної заяви вбачається, що в ній всупереч вимогам п. 2. ч. 3 ст. 175 ЦПК України не заначено відомості про наявність у позивача та відповідача електронного кабінету.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

При цьому, у позовній заяві ОСОБА_1 висловлене прохання встановити порядок користування земельною ділянкою, площею 0,10 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , шляхом виділу у користування ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,05 га.

Водночас згідно із позовною заявою вказану земельну ділянку не приватизовано, вона перебуває в комунальній власності територіальної громади. В січні 2025 року позивач з метою приватизації земельної ділянки замовив виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для її передачі у приватну власність. Але приватизувати земельну ділянку немає можливості через конфлікти з відповідачем.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 158 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах території територіальних громад щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, обмежень у використанні земель та земельних сервітутів, додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку.

Однак, у позовній заяві ОСОБА_1 , поданої в його інтересах ОСОБА_2 , та долучених до неї документах відсутні відомості про результати звернення до органу місцевого самоврядування про вирішення спору із ОСОБА_1 щодо вказаної земельної ділянки.

Згідно із ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення (ст. 2 Закону України «Про судовий збір»).

Отже, сплата судового збору особами, які звертаються до суду це їх процесуальний обов`язок, який визначається положеннями ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вартість спірного майна визначається, зокрема, за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості (п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 № 20).

Відповідно до п. 3 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, ринкова вартість це вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Згідно із ч. 3 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання.

Отже, ціна позову визначається ринковою вартістю майна на момент звернення до суду та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (відповідним звітом про його оцінку).

У позовній заяві ОСОБА_1 , поданій в його інтересах ОСОБА_2 , вказано, що він звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій. До позовної заяви долучено копію посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 21.11.2023 начальником управління персоналу військової частини НОМЕР_2 , згідно із яким ОСОБА_2 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.

Водночас у матеріалах позовної заяви відсутні документи про те, що позивач ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій.

Згідно із положеннями п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Верховний Суд у своїх рішеннях наголошує, що для правильного застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону «Про судовий збір» суди повинні враховувати предмет та підстави позову, а також перевіряти, чи стосується справа захисту прав, пов`язаних із статусом учасника бойових дій. Зокрема, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 зазначено, що суд має оцінювати, чи пов`язаний спір із захистом прав, передбачених статтями 12 та 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору лише у справах, безпосередньо пов`язаних із захистом їхніх прав, що випливають із їхнього статусу. У інших категоріях справ, не пов`язаних із таким захистом, вони зобов`язані сплачувати судовий збір на загальних підставах.

Поряд з наведеним, відповідно до положень п.п. 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, серед іншого, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Частиною ч. 5 ст. 177 ЦПК України встановлено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Всупереч вказаним вимогам до позовної заяви ОСОБА_1 не долучено документів на підтвердження надання йому у користування земельної ділянки, порядок користування якої він просить встановити.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На підставі наведеного, суддя дійшов висновку про необхідність залишення вказаної позовної заяви без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених вище її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177 та 185 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах опікуном ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Калинівська міська рада Вінницької області, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, роз`яснивши при цьому, що в разі не усунення вищевказаних недоліків в цей строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Карнаух