Справа № 452/679/25
УХВАЛА

06 березня 2025 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого судді Галина В.П.,

секретар судового засідання Задорожна В.Б.,

розглянувши у порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України заяву ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 та ОСОБА_2 подано до Самбірського міськрайонного суду Львівської області заяву про забезпечення позову, в якій просять вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачів ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) і ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо такого майна, а саме на:

-транспортний засіб марки «Volkswagen Тоuran», реєстраційний номер НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_3 ;

-будинковолодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_4 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомою майна 080);

-земельну ділянку, з кадастровим номером :16:001:0033, площею 0,1 га., розташовану у АДРЕСА_1 , що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка належить ОСОБА_4 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомою майна 109).

В обґрунтування заяви посилались на те, що до Самбірського міськрайонного суду Львівської області подано цивільний позов ОСОБА_1 в інтересах якою діє ОСОБА_2 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог ПАТ «Страхова група «ТАС», нотаріус Мала Марта Володимирівна, про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та визнання недійсним договору дарування. Зазначають, що після настання дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 достеменно розуміючи і усвідомлюючи свою вину, знаючи, що у випадку визнання її вини у вчиненні вказаного злочину та задоволення цивільного позову, змушена буде нести матеріальну відповідальність за вчинене. З цією метою, на їхню думку, вона умисно, без мети вчинення реального правочину, а лише з метою приховання майна, за рахунок якого, у випадку задоволення позову, може бути виконано рішення суду про відшкодування шкоди, за три дні до повідомлення їй про підозру у вчиненні вказаною вище злочину, уклала договір дарування, яким подарувала все нерухоме майно своїй матері ОСОБА_4 . При цьому, ОСОБА_3 достовірно знала, що вона проживає у цьому будинку і є його власником, а її мати проживає у цьому ж будинку.

ОСОБА_3 , укладаючи оспорюваний договір дарування, достовірно знала, що вказаний будинок набутий нею 28.12.2022 року, як спадщина після смерті її батька ОСОБА_5 . Вказаний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 27.12.2022 року, виданий приватним нотаріусом Мала М.В.

Отже, позивачі стверджують, що ОСОБА_3 вчинила вказаний правочин лише з метою приховання нерухомого майна та позбавлення у подальшому можливості стягнути таке в якості відшкодування заподіяної шкоди позивачам, тобто з метою ускладнення або унеможливлених виконання судового рішення, хоча чітко знала і розуміла, що укладення такою договору буде порушувати права самих позивачів.

Позивачі зазначають, що саме з метою відновлення порушених їхніх прав і було подано позов про визнання недійсним вказаного договору дарування. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач намагається уникнути відповідальності, то у випадку задоволення позову, остання буде всіляко уникати виконання можливого судового рішення, а саме виконання рішення буде утруднене чи навіть неможливе. Таким чином, позивачі вважають, що єдиною реальною можливістю поновлення їхніх прав та належного виконання у подальшому можливого рішення суду, є накладення арешту на вказане нерухоме майно, а саме: будинковолодіння. що знаходиться у АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, з кадастровим номером :16:001:0033, площею 0.1 га., що розташована у АДРЕСА_1 .

Крім того, у власності відповідача, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , наявний також автомобіль марки «Volkswagen Тоuran», реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 , на який, на переконання позивачів, слід також накласти арешт, враховуючи викладені вище доводи.

На думку позивачів, жоден інший вид забезпечення позову, передбачений ст.150 ЦПК України, за своєю суттю, з огляду на предмет позову, не зможе призвести до реального виконання можливого рішення суду, оскільки за своїм змістом вони здебільшого застосовуються до правовідносин та обставин, що не мають відношення до вказаної справи.

Щодо зустрічного забезпечення, то позовні вимоги про визнання недійсним договору дарування та відновлення права власності, спрямовані на подальше виконання рішення в частині відшкодування шкоди. Задоволення позовних вимог не призведе до порушення прав ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , чи завдання їм будь-яких матеріальних збитків. У випадку задоволення позову, нерухоме майно, яке є предметом спору, залишається у власності відповідача 1 і не позбавляє його права користування цим майном. Також не позбавляється права користування нерухомим майном і Відповідач 2, яка на даний час зареєстрована у будинковолодінні. Крім того, позивачі мають постійне місце реєстрації та проживання, а також у суду відсутні докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Отже, у позивачів відсутні пропозиції щодо застосування зустрічного забезпечення.

Вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого:

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Вимогами частини 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У відповідності до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: 1)до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ч. 7, ч. 8 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Частина 11 ст. 153 ЦПК України передбачає, що ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Згідно вимог ч.3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Судом встановлено, що у провадженні Самбірського міськрайонного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особа, які не заявляють самостійних вимог Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (приватне), приватний нотаріус Самбірського районного нотаріального округу Мала Марта Володимирівна про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та визнання недійсним договору дарування.

Предметом спору за даним позовом є відшкодування позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 матеріальної і моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також визнання недійсним договору дарування від 24 серпня 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Самбірського міського нотаріального округу Малою М.В., відповідно до якого ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_4 прийняла в дар: будинковолодіння, що знаходиться у АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, з кадастровим номером :16:001:0033, площею 0.1 га., що розташована у АДРЕСА_1 , що призначена для будівництва та обслуговування житловою будинку; господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), та відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом повернення права власності на вказане майно ОСОБА_3 .

Із долученої до заяви копії повідомлення відомо, що 27.08.2024 року старшим слідчим в ОВС ВРЗСТ ГУ НП у Львівській області майором поліції Маркевичем І.В. повідомлено про підозру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто, що вона підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом марки «Volkswagen Тоuran», реєстраційний номер НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , що заподіяло тяжке тілесне ушкодження неповнолітньому потерпілому.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 відомо, що власником автомобіля марки «Volkswagen Тоuran», реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 , є ОСОБА_3 , жителька АДРЕСА_1 .

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 24.08.2024 року, власником будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки кадастровий номер :16:001:0033, площею 0.1 га., що розташована у АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Із копій свідоцтв про право на спадщину за законом відомо, що 28.12.2022 року, приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Малою М.В. посвідчено те, що спадкоємцем зазначеного у свідоцтвах майна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що проживає: АДРЕСА_1 , у тому числі з урахуванням 1/3 (однієї третьої) частки, від якої відмовилася дружина померлою ОСОБА_4 та 1/3 (однієї третьої) частки, від якої відмовився син померлого ОСОБА_6 . Спадщина, на яку видані свідоцтва, складається із будинковолодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки, загальною площею 0,1 га, переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно договору дарування, укладеного 24.08.2025 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відомо, що ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_4 прийняла в дар будинковолодіння та земельну ділянку за вказаною вище адресою. Із долученої заяви відомо про державну реєстрацію прав.

За даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 29.08.2024 року відомо, що власником будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки кадастровий номер :16:001:0033, площею 0.1 га., що розташована у АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

У своїй заяві позивачі просять суд накласти арешт на майно відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зокрема на: будинковолодіння, за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, з кадастровим номером :16:001:0033, площею 0,1 га., розташовану у АДРЕСА_1 , що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), які належить ОСОБА_4 . При цьому, відсутні підстави стверджувати, що накладення арешту на вказане майно, не перешкоджатиме діяльності власника і що застосування таких заходів не порушуватиме її права, інших осіб. Відтак, у цій частині заява задоволенню не підлягає. Твердження позивачів про потенційну можливість ухилення відповідача 1 від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову. Вина відповідача ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України обвинувальним вироком суду не встановлена.

Поряд з цим, суд вважає, що обраний позивачами вид забезпечення позову в частині заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо такого майна - є співмірним до заявлених позовних вимог.

Забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вищевказаного майна, є тимчасовим заходом обмеження прав власника зазначеного майна щодо володіння і користування вказаним майном, не порушує, а лише тимчасово обмежує її право щодо розпорядження цим майном.

За таких обставин, оскільки невжиття заходів забезпечення позову в частині заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо такого майна, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав позивачів, за захистом яких вони звернулись до суду, суд вважає за необхідне заяву у вказаній частині задовольнити.

Щодо накладення арешту на транспортний засіб марки «Volkswagen Тоuran», реєстраційний номер НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_3 та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо такого майна, суд доходить такого висновку.

Із долученої до позову копії ухвали відомо, що 10.07.2024 року слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова задоволено клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Львівської обласної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні №0000707 від 07.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України та накладено арешт, шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права відчужувати, користуватись та розпоряджатись, на автомобіль марки «Volkswagen Тоuran», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_3 .

Зазначені обставини унеможливлюють повторне накладення арешту на транспортний засіб в силу того, що арешт уже накладено у порядку, встановленому КПК України.

Враховуючи вищевказані норми, вивчивши доводи, викладені у заяві про забезпечення позову, суд вважає, що дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі вчинення іншими особами будь-яких реєстраційних дій щодо вищезазначеного майна, яке перебуває у власності ОСОБА_4 . Відтак, заяву про вжиття заходів забезпечення позову, подану позивачами, слід частково задовольнити, та заборонити стороннім особам вчиняти будь-які дії щодо будинковолодіння та земельної ділянки, з кадастровим номером :16:001:0033, площею 0,1 га., за адресою АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_4 . У частині накладення арешту на вказане майно заява задоволенню не підлягає з огляду на викладені обставини.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішити в подальшому в разі необхідності у даній цивільній справі. Разом з тим, суд враховує, що заходи зустрічного забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Керуючись ст.ст. 149-153, 258, 261 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву задовольнити частково.

У порядку забезпечення позову заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо такого майна, а саме:

-будинковолодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_4 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомою майна 080);

-земельну ділянку, з кадастровим номером :16:001:0033, площею 0,1 га., розташовану у АДРЕСА_1 , що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка належить ОСОБА_4 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомою майна 109).

У іншій частині в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Відповідно до вимог статті 157 ЦПК України, ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання.

Позивач (стягувач): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання АДРЕСА_2 , місце реєстрації АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Позивач (стягувач): ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання АДРЕСА_2 , місце реєстрації АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач (боржник): ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач (боржник): ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання зареєстроване за адресою АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя