ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/725/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Котенко Р. В.

за участі секретаря судового засідання Троцковець К. В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника відповідача адвоката Коваленко Катерини Олександрівни про надання строку на примирення подружжя у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

у листопаді 2024 року до Дарницького районного суду м. Києва звернулась позивачка із позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 17 грудня 2024 року.

28 листопада 2024 року від позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі.

17 грудня 2024 року від представника відповідача до суду надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Судове засідання було відкладено до 22 січня 2025 року.

22 січня 2025 року до суду надійшла заява представника відповідача про надання подружжю строку на примирення тривалістю п`ять місяців. Заява обґрунтована тим, що відповідач з початку укладення шлюбу прикладає зусилля щодо збереження мирного спілкування з позивачкою та врегулювання спірних питань між ними. Зазначає, що суд має вживати заходів до примирення подружжя.

У судове засідання 22 січня 2025 року з`явилась позивач.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась судова повістка-повідомлення, яка повернулась на адресу суду з вказівкою у довідці про причини повернення/досилання «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно з п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Представник відповідача отримала судове повідмолення про дату, час та місце розгляду справи в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд».

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності відповідача та його представника.

У судовому засіданні позивачка категорично заперечувала проти надання судом строку для примирення з відповідачем. Вказала, що на її думку може примиритись пара, яка посварилась та яка може сісти та домовитись між собою про врегулювання тієї чи іншої проблеми. Але це не їх випадок з відповідачем, бо проблема їх родини тягнеться вже кілька років. Вони з відповідачем вже багато разів сідали за стіл переговорів, розмовляли, намагались налагодити їх подружні стосунки. Проте до позитивного результату в кінці кінців це не призвело. Позивач зазначила, що перш ніж подати цей позов до суду, вона дуже довго і зважено приймала рішення. Її рішення остаточне, вона впевнена, що їх родину не врятувати. І навіть, якщо суд надасть строк для примирення, вона не буде намагатись відновити стосунки з відповідачем.

Розглянувши заяву представника відповідача про надання строку для примирення, заслухавши пояснення позивача, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 442/6319/16-ц, постанова від 30.05.2019. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 15.01.2020 у справі № 200/952/18.

Беручи до уваги категоричне заперечення позивача щодо надання строку на примирення подружжю, зважаючи на те, що відповідач не навів жодного доводу, який свідчив би про наявність у нього почуття любові до дружини, бажання продовжувати з нею подружні стосунки, побудовані на спільних цінностях, враховуючи, що подружжя тривалий час спільно не проживає, у позивача відсутнє бажання зберегти сім`ю, заява про надання строку на примирення є необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню. При цьому, суд звертає увагу, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення ст.24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу. Отже, при категоричній незгоді позивача на примирення, суд вважає що надання такого строку на примирення буде суперечити ст. 24 Сімейного кодексу України.

Керуючись ст.ст.24, 55, 56, 11 СК України, ст.ст.258, 259, 260, 268, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача адвоката Коваленко Катерини Олександрівни про надання строку на примирення подружжя - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя Р. В. Котенко