Справа № 643/708/25
Провадження № 2/643/1984/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2025 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого Пасічника О.М., за участю секретаря судового засідання Дохнадзе Т.І., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в обґрунтування якої зазначила, що перебувала з відповідачем у фактично шлюбних відносинах з 2018 року, мають спільну малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивач самостійно не може забезпечити належний рівень життя, необхідний для всебічного розвитку дитини, відповідач працездатний, має можливість працювати, отримувати дохід та надавати допомогу, у зв`язку чим просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частин з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини.

Відповідачу надавався строк для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву, проте своїм право на подачу відзиву відповідач не скористався.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, відповідно до частини другої ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оцінивши кожен наявний у матеріалах справи доказ на предмет його належності, допустимості, достовірності, а усі докази в сукупності та взаємозв`язку - на предмет їх достатності, суд встановив відповідні обставини, які вказують на характер сімейних правовідносин між сторонами, регламентованих відповідними цивільно-правовими нормами, які підлягають застосуванню.

Судом встановлено, що сторони перебували у фактично шлюбних відносинах.

Сторони мають малолітню доньку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , що видане Виконавчим комітетом Липецької сільської ради Харківського району, Харківської області 24.01.2020 (а.с. 5).

Згідно наявних у матеріалах справи довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб місце реєстрації позивача і місце реєстрації дитини тотожне (а.с. 6, 7).

У позові вказано, що дитина після припинення фактично шлюбних відносин між сторонами проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Спростувань цього факту відповідач суду не надав.

Відповідно до норми статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно норми статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989, набула чинності для України з 27.09.1991), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів судом враховані обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідачем не надано жодних відомостей щодо незадовільного стану його здоров`я, наявності хронічних захворювань, інвалідності, наявності у нього інших дітей, непрацездатних батьків, інших обставин, що могли би вплинути на розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання неповнолітньої дочки.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.183 СК України, частка заробітку(доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що позивач позов підтримує, а відповідач думку щодо позовних вимог не висловив, при цьому відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких він зобов`язаний утримувати, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, яка знаходиться на утриманні позивача, матеріальне становище сторін, суд вважає за необхідне позов задоволити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст. 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню.

Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Враховуючи те, що позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від оплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь Держави у сумі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 273, 289, 354, 355, 430 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 20 січня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) на користь держави.

Дані позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , фактично мешкає: АДРЕСА_3 .

Дані відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_4 , фактично мешкає: АДРЕСА_5 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його оголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Пасічник