ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м.Суми

Справа №592/3102/24

Номер провадження 22-ц/816/415/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Акціонерне товариство «Укрпошта», Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 червня 2024 року у складі судді Костенка В.Г., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 01 липня 2024 року,

в с т а н о в и в :

27 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до АТ «Укрпошта», ГУ Пенсійного фонду України в Сумській області про відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги мотивував тим, що ГУ Пенсійного фонду України в Сумській області сплачує йому пільги на комунальні послуги, виплата яких здійснюється через відділення АТ «Укрпошта». 21 липня 2023 року його представнику, що діяв за довіреністю, було відмовлено у виплаті коштів у зв`язку з необхідністю продовжити дію довіреності в ГУ Пенсійного фонду України в Сумській області. На звернення представника на гарячу лінію відповідачів так і не отримано належного роз`яснення щодо ситуації. З приводу невиплати коштів 05 вересня 2023 року направив відповідачам запити на отримання публічної інформації, щодо ситуації, але отримав формальні відписки. Відповідачі порушили його право на отримання такої інформації та рішенням суду їх дії були визнані протиправними та зобов`язано надати інформацію на звернення. Позивач оскаржив до суду дії відповідачів щодо ненадання відповідей. Відповідним рішенням їх було зобов`язано розглянути його звернення.

Зазначені дії відповідачів порушили його права, він був вимушений додатково вжити зусиль для організації свого життя, оскільки вимушений був відмовляти собі в продуктах харчування та інших потребах, щоб оплатити комунальні послуги. Посилаючись на викладене, просив суд стягнути з АТ «Укрпошта» грошове відшкодування моральної шкоди у сумі 15000 грн та з ГУ Пенсійного фонду України в Сумській області грошове відшкодування моральної шкоди у сумі 15000 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 червня 2024 року відмовлено повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 , ГУ Пенсійного фонду України в Сумській області про відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вважає, що справа розглянута не об`єктивно, обставини досліджено поверхнево, при оцінці доказів суд діяв упереджено, оскільки за наявності у справі достовірних та достатніх доказів протиправності дій відповідачів, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Вказує, що у позові наведені достатні докази, які саме негативні наслідки для нього спричинили незаконні дії/бездіяльність відповідачів. Протиправність дій відповідачів встановлено рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2023 року, справа №480/10962/23, його права були поновлені тільки після звернення до суду за відстоюванням своїх прав, чим заподіяно душевні страждання.

Ігнорування відповідачами звернень/запитів щодо вирішення його соціальних проблем у відповідності до закону, призвели до погіршення самопочуття, пригніченого морального стану, зумовили постійні душевні хвилювання, це спричинило загострення хронічних хвороб, підвищення тиску, порушення сну, апетиту, викликало необхідність вживання заспокійливих препаратів.

Доводить наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями/бездіяльністю відповідачів та заподіяними йому моральними стражданнями.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Укрпошта» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Вказує, що за відсутності відповідної відмітки уповноваженого органу у виплатних відомостях по одержувачу ОСОБА_1 про виплату пільги за довіреністю, у АТ «Укрпошта» були відсутні підстави для проведення виплат пільг у грошовій формі представнику позивача за довіреністю від 26 червня 2019 року. Зазначає про недоведеність позивачем факту заподіяння йому моральної шкоди, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями АТ «Укрпошта» та душевними стражданнями ОСОБА_1 , ступеню їх тяжкості, призначення ліків.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , є особою з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії. Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» отримує пільги на житлово-комунальні послуги за своїм фактичним місцем проживання та одночасно є отримувачем пенсії, яку виплачує ГУ Пенсійного фонду України в Сумській області (а.с. 9)

ОСОБА_1 26 червня 2019 року видав довіреність на ім`я ОСОБА_2 на представництво з правом отримувати кошти (а.с. 10).

За заявою ОСОБА_1 виплата належних коштів пільг з оплати за житлово-комунальні послуги мала здійснюватися через поштове відділення АТ «Укрпошта» № НОМЕР_1 .

21 липня 2023 року представнику відмовлено у отриманні пільг за липень 2023 року у сумі 699,14 грн. Відмову начальника відділення пошти мотивовано необхідністю подовження дії довіреності у ГУ Пенсійного фонду України в Сумській обласні.

Представник позивача з приводу такої ситуації залишив звернення на «гарячу» лінію AT «Укрпошта» за номером .

На звернення позивача, ГУ Пенсійного фонду України в Сумській обласні листом від 09 серпня 2023 року № 1800-0202-8/35132 повідомив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги» від 16 грудня 2020 року №1279, пенсія та грошова допомога може виплачуватись за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначається законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви на виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності. Після виплати пенсії, грошової допомоги за довіреністю вперше довіреність на виплату пенсії, грошової допомоги виплачується і зберігається в окремій справі у виплатному об`єкті. Якщо виплата пенсії, грошової допомоги проводиться за довіреністю на вчинення різних правочинів, якою передбачено неодноразове отримання виплат, у виплатному об`єкті зберігається копія такої довіреності. Якщо довіреність оформлена на строк понад один рік, одержувач після закінчення кожного року дії довіреності особисто звертається до відповідного уповноваженого органу із заявою щодо продовження виплати за довіреністю. Через рік дії довіреності уповноважений орган у відомості, списку навпроти прізвища одержувача проставляє відмітку щодо поновлення заяви про виплату пенсії, грошової допомоги за довіреністю. За відсутності відповідної відмітки у відомості, списку виплати пенсії, грошової допомоги за довіреністю, з дати вчинення якої минув один рік і більше, не проводиться.

05 вересня 2023 року поштою позивач направив до АТ «Укрпошта» письмове звернення з приводу причин невиплати коштів представнику. На це звернення АТ «Укрпошта» надано відповідь листом №108.003.-11944-23 від 07 вересня 2023 року, де повідомлялося, що інформація не належить до публічної однак порушене питання потребує вивчення додаткового. Листом №1853-Л-388-В від 11 вересня 2023 року також надав відповідь аналогічного змісту з попереднім листом (а.с. 13).

11 вересня 2023 року листом за № №1853-Л-388-В/1 АТ «Укрпошта» позивачу повідомив причини невидачі коштів представнику. Зокрема роз`яснено положення Інструкції про виплату та доставку пенсій, соціальних допомог національним оператором поштового зв`язку затвердженої постановою Правління ПФУ від 28 квітня 2009 року №14, що зареєстрована МЮ 02 липня 2009 року за №592/16608. Загалом роз`яснено, щодо виплати коштів представнику по довіреності оформленої на строк понад рік. Так роз`яснено про необхідність після закінчення кожного року звертатися з заявою до пенсійного фонду щодо продовження виплати пенсії за довіреністю (а.с. 16).

Така відповідь відповідає змісту повідомленої причини відмови в отриманні коштів, яка роз`яснена представнику у поштовому відділенні 27 липня 2023 року.

Також 05 вересня 2023 року позивач направив ГУ Пенсійного фонду України в Сумській обласні звернення у якому просив: надати документи з його особової справи; копію звернення представника від 09 серпня 2023 року; повідомити про включення до списків на виплату за липень 2023 року у поштовому відділенні №40035 та повідомити причини невидачі коштів (а.с. 17).

11 вересня 2023 на зазначене звернення ГУ Пенсійного фонду України в Сумській обласні направив позивачу листи. Зокрема направив запитувані документи та повідомив, що неотримані кошти за липень, серпень включені до відомостей у вересні 2023 року (а.с. 19).

У листопаді 2023 року позивач особисто отримав у відділенні пошти № 40035 кошти пільги у сумі 699,14 грн, про що є розписки у відомості (а.с. ).

Також, 04 січня 2024 року листом №999.1.16.002-234-24 АТ «Укрпошта» на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2023 року у справі №480/10962/23, за результатами повторного розгляду звернення від 21 липня 2023 року з урахуванням висновків суду, роз`яснив положення Порядку №1279. Зокрема, якщо довіреність оформлено на строк понад один рік одержувач після закінчення кожного року має звернутися до уповноваженого органу для продовження довіреності. Після цього уповноважений орган у відомості навпроти прізвища ставить відповідну відмітку. У разі відсутності такої відмітки у відомості, виплата не проводиться. З виплатних відомостей пільгу грошовій формі №11/18001 від 22 липня 2023 року та №3/18001 від 22 серпня 2023 року вбачається, що відмітка щодо поновлення заяви про виплату пенсії, грошової допомоги за довіреністю по отримувачу ОСОБА_1 відсутня (а.с. 30-32).

14 лютого 2024 року Сумський окружний адміністративний суд ухвалив рішення у справі №480/10752/23 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрпошта» в особі Сумської дирекції АТ «Укрпошта», ГУ Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити дії. Рішення набрало законної сили (а.с. 83зв.-87).

У вказаній справі позивач оскаржував дії АТ «Укрпошта» по невиплаті коштів представнику по довіреності та вимоги ГУ Пенсійного фонду України в Сумській обласні по спонуканню його до продовження кожного року дії довіреності для отримання представником належних йому коштів.

Цим рішенням суд відмовив у задоволенні позову. Рішення ґрунтувалося на тому, що відмова у виплаті пільг представника позивача у поштовому відділенні 21 липня 2023 року відповідала «Порядку виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року № 1279.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України ОСОБА_1 не надав суду переконливих доказів на підтвердження причинного зв`язку між діями відповідачів та заподіянням йому моральної шкоди, а саме лише твердження позивача про заподіяння моральної шкоди внаслідок незаконних дій відповідачів щодо ненадання відповідей на запити не є виключною підставою для такого відшкодування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

У постанові від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» Пленум Верховного суду України роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Також Пленум Верховного суду України у своїй постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно з ст. 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом цієї норми основною умовою такого розгляду є те, що моральна шкода повинна бути заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існують непорозуміння щодо невидачі у липні 2023 року представнику ОСОБА_1 , який діяв за довіреністю, коштів, що виплачуються у якості пільг на оплату житлово-комунальних послуг.

При цьому, ОСОБА_1 оскаржував дії АТ «Укрпошта» по невиплаті коштів представнику по довіреності та вимоги ГУ Пенсійного фонду України в Сумській обласні по спонуканню його до продовження кожного року дії довіреності для отримання представником належних йому коштів, і рішенням суд було відмовлено у задоволенні позову.

Так, колегія суддів ставиться критично до доводів ОСОБА_1 щодо наявності підстав для відшкодування моральної шкоди з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідачів, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і елекронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Однак, позивачем не доведено умови та підстави покладення цивільної відповідальності, а саме, протиправність дій відповідачів, причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що ситуація з не виплатою у липні 2023 року позивачу, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, коштів, як пільги на оплату житлово-комунальних послуг, через не продовження дії довіреності для отримання його представником, його звернення з цього приводу до відповідачів та подання адміністративного позову про визнання протиправними рішено, вочевидь, мали негативний вплив на психологічний стан ОСОБА_1 та викликали у нього негативні емоції. Проте, на думку колегії суддів, такі негативні емоції не досягли рівня страждань, а позивач не довів, в чому конкретно проявилося порушення його нормальних життєвих зв`язків, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявився їхній взаємозв`язок із невиплатою пільги.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Отже, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складене 11 березня 2025 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов