Справа № 308/3330/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Зарева Н.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану одночасно із позовною заявою до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Розмош Владислав Іванович, в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідачки на користь позивачки 160 000,00 грн, (з яких 60 000,00 грн - сума завданих збитків, 100 000,00 грн - сума моральної шкоди).

Одночасно з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо розпорядження та відчуження об`єкта нерухомого майна, що належить на праві власності громадянці ОСОБА_2 , а саме: частки житлового будинку та земельної ділянки за кадастровим номером :49:001:0141, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Заява мотивована тим, що відповідачка у порядку досудового врегулювання спору відмовилась врегулювати спір добровільно. До того ж вона має намір продати залишки спільного з позивачкою майна за адресою: АДРЕСА_3 , що, на думку позивачки, свідчить про її намір ухилитися від виконання своїх зобов`язань по відшкодуванню шкоди, оскільки внаслідок відчуження майна, відповідачка не буде мати можливість виконати рішення суду про стягнення коштів на користь позивачки. Окрім цього, позивач покликається на те, що відчуження майна відповідачкою змусить її звернутися з позовом до суду про визнання угоди купівлі-продажу, дарування удаваною чи з позовом про переведення на неї прав та обов`язків покупця, що зобов`яже її, згідно з ст. 362 ЦК України, внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором сплатить покупець. ОСОБА_2 відмовилась укласти угоду купівлі-продажу та повідомила, що змінює суму продажу майна у двічі.

Дослідивши та оцінивши подану заяву та додані до неї документи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачені заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачем і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Водночас, у п. 4 постанови зазначено, що, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, предметом позову є вимога про стягнення майнової та моральної шкоди з відповідачки.

Разом з цим, позивач обрав захід забезпечення позову у виді «заборони проведення реєстраційних дій» щодо конкретного майна відповідачки, яке не є предметом позову.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

За ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч. 2 ст. 321 ЦК України, особа може бути обмежена у здійсненні права власності лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Намір відповідачки відчужити належне їй майно не є доказом того, що сторона має намір ухилитися від можливого виконання рішення суду про стягнення грошових коштів. Наявність спору щодо певного зобов`язання не повинно призводити до обмеження особи права розпорядження належним її майном, яке не є предметом спору.

Окрім цього, відмова відповідачки добровільно відшкодувати шкоду позивачці також не є доказом таких обставин, з огляду на те, що завдання шкоди, а також вина відповідачки у завданні даної шкоди є обставинами, які підлягають доказуванню під час розгляду справи, та не презюмуються у разі звернення однієї з сторін до іншої з відповідною вимогою. Відповідачка має право не погоджуватися з оцінкою наведеними позивачкою обставинами.

Твердження позивача про те, що відчуження майна відповідачкою унеможливить виконання рішення суду є безпідставним. Зокрема, позивачем не доведено, що у ОСОБА_2 відсутні будь-які грошові кошти, доходи, інше майно, за рахунок яких можуть бути задоволені вимоги позивачки у разі задоволення позову на її користь. До того ж, реалізація майна, може призвести до отримання нею коштів, які можна спрямувати на погашення вимог позивача.

Доводи ОСОБА_1 про те, що відчуження майна відповідачкою змусять її звертатися з додатковими позовами, внесення грошових сум, не мають жодного значення для розгляду справи, у зв`язку з якою подано заяву про забезпечення позову, оскільки предметом позову, що розглядається є вимога про стягнення грошових коштів, а не права позивачки щодо нерухомого майна, щодо якого жодних вимог у позовній заяві не було висунуто.

Вжиття судом обраного позивачем заходу забезпечення позову, з огляду на характер спору та його предмет, може призвести до порушення права відповідачки на мирне володіння майном.

Таким чином, суд дійшов висновку, що подана заява про забезпечення позову необґрунтована належним чином, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 354-356 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.І. Зарева