Провадження № 22-ц/802/273/25 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Здрилюк О.І., Киці С. І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 грудня 2024 року в складі судді Олексюка А. В.,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (надалі - ТОВ ««ФК «Кредит-Капітал»») звернулося до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 23.09.2019 між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено Договір-Анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 0 № рахунку 5274, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит з лімітом кредитування у розмірі 30000,00 грн., а Відповідач зобов`язався повернути кредит, плату за кредит, інші платежі.

Банк належним чином виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти у погодженій сторонами договору сумі. Натомість, унаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у відповідача виникла заборгованість перед Банком.

24.06.2021 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу №212 .

Згідно з Договоромфакторингу № 212, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників АТ «Укрсиббанк», у тому числі і до ОСОБА_1 , за кредитним договором №0 № рах 5274 від 23.09.2019.

Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 15899,10 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 12507,59 грн; заборгованість за відсотками 3391,51 грн.; заборгованість за комісією 0 грн., яку просив стягнути з відповідача на свою користь, а також понесені судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, у якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не був пропущений строк позовної давності, оскільки відповідно до розділу «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Крім того, згідно з розділом «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 19, за змістом якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі (15899,10 грн.) менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у даній справі є 11.03.2025, тобто дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається , що 23.09.2019 ОСОБА_1 звернулась до АТ «УкрСиббанк» та підписала анкету-заявку на надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого банк надає споживчий кредит строком дії ліміту кредитування - 24 місяці, сума кредитного ліміту - 30000 грн.

23.09.2019 між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 0, який підписаний двома уповноваженими особами АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 .

Згідно з п. 1.1 договору банк відкриває клієнту та обслуговує на умовах тарифного плану «Картка з лімітом «Шопінг картка 55 grace», поточний рахунок № НОМЕР_1 . Сторони домовились, що цей договір містить заяву клієнта на відкриття карткового рахунку і подання окремої заяви не вимагається.

Відповідно до п. 2.1.1 ліміт кредитування - 30000 гривень, строк дії ліміту кредитування - з дати укладання договору по 10.10.2021.

Згідно з п. 2.1.4 договору умови обслуговування ліміту кредитування: щомісячна комісія за розрахунково-касове обслуговування - відповідно до тарифного плану, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки - 55% річних, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями - 55% річних, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями протягом пільгового періоду - 0%, пільговий період для погашення заборгованості - до 56 днів.

Відповідно до п. 2.1.5 сторони погоджують наступне визначення орієнтовної загальної вартості ліміту кредитування: розрахунок карткою в терміналі - 50 000 гривень, розрахована банком мінімальна сума поповнення карткового рахунку (усереднено за 24 місяці) - 3230 гривень, з них на погашення процентів та комісій - 1147 гривень, на зменшення строкової заборгованості - 2084 гривень, орієнтовна загальна вартість ліміту кредитування - 77 520 гривень, орієнтовна реальна річна процентна ставка ліміту кредитування - 55%.

Згідно з п. 2.5 договору дата розрахунку мінімальної суми поповнення карткового рахунку - 15 числа кожного місяця.

Відповідно до п. 2.6 договору у разі прострочення сплати клієнтом чергового платежу банк має право вимагати сплати клієнтом комісії за надання послуг з управління кредитом при простроченні сплати платежу у розмірі до 500 грн. Банк має право не застосовувати цю комісію або застосовувати не в повній мірі, про що банк повідомляє клієнта шляхом оголошення на сайті банку.

Згідно з п. 2.14 договору договір укладається на невизначений строк та набирає чинності з моменту укладення договору, усі додатки до договору є невід`ємною частиною договору.

23.09.2019 відповідачем ОСОБА_1 було підписано Паспорт споживчого кредиту - Інформаційний лист (інформація, яка надається споживачу до укладання договору про споживчий кредит).

В порушення взятих за Договором зобов`язань відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого в неї утворилась заборгованість в розмірі 15899,10 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 12507,59 грн; заборгованість за відсотками 3391,51 грн.

24 червня 2021 року між АТ «УкрСиббанк» та позивачем ТОВ «ФК «Кредит-капітал» було укладено Договір факторингу № 212, відповідно до умов якого клієнт відступає фактору, а фактор зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників, що підписуються сторонами у паперовому вигляді.

Відповідно пунктів 4.1, 4.2 Договору факторингу № 212, право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимог у фактора виникає в день підписання акту приймання-передачі права вимоги (Додаток № 1.2 до цього Договору), за умовами сплати фактором суми фінансування у порядку, визначеному Договором. Після підписання акту приймання-передачі права вимоги клієнт втрачає права на будь-які платежі боржників в оплату їх заборгованостей за первинними договорами, за якими право вимоги перейшло до фактора.

24 червня 2021 року представниками АТ «УкрСиббанк» та позивача було підписано Акт приймання-передачі права вимоги, згідно з пункту 3 якого клієнт та фактор підтверджують, що відступлення прав вимоги набуває чинності безпосередньо з моменту підписання ними цього Акту приймання-передачі, як передбачено договором.

24.06.2021 року згідно з платіжним дорученням № 33199 позивач сплатив АТ «УкрСиббанк» плату за відступлення права вимоги згідно з Договором № 212 від 24.06.2021 у загальній сумі 2298873,47 грн.

Згідно з витягом реєстру боржників до Договору № 212 від 24.06.2021 до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» від АТ «УкрСиббанк» перейшло право вимоги за кредитним договором № 0 від 23.09.2019 укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 на загальну суму заборгованості 15899,10 грн.,кількість днів прострочення - 133.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

За змістом частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини 1 статті 1054 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до частини 1 статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Частиною 1 статті 1081 ЦК України визначено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Зі змісту договору про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 0 від 23.09.2019 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування.

Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалася здійснювати погашення кредиту та внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі, не менше мінімального обов`язкового платежу. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.

ОСОБА_1 має непогашену заборгованість за договором № 0 від 23.09.2019 у розмірі 15899,10грн., яка складається із заборгованості за основним боргом 12507,59 грн.; заборгованості за відсотками 3391,51 грн..

У відповідачки існує обов`язок погасити заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-капітал» за кредитним договором № 0 від 23.09.2019 у зв`язку із тим, що це товариство є новим кредитром на підставі укладеного договору факторингу.

Як вбачається з матеріалів справи, заперечуючи проти позову, представник відповідача у поданій заяві до суду, не заперечував факту укладання ОСОБА_1 кредитного договору, отримання нею грошових коштів та самого розміру заборгованості, а посилався лише на те, що позивач звернувся до суду з позовом з пропуском позовної давності, встановленої статтею 257 ЦК України, у зв`язку з чим просив застосувати до спірних правовідносин наслідки спливу позовної давності.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач належним чином свої зобов`язання по поверненню коштів не виконала, однак позов про стягнення вказаної заборгованості пред`явлено з пропуском строку позовної давності, а відтак порушене право позивача не підлягає захисту.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з п. 2.3.6 договору № 0 від 23.09.2019 клієнт зобов?язується повернути кошти, отримані в межах ліміту кредитування та/або «кредит «плати частинами»», плату за користування лімітом кредитування/«кредитом «плати частинами»» на пізніше дати спливу строку дії ліміту кредитування та строку кредитування за /«кредитом «плати частинами»» відповідно.

Дослідивши умови договору № 0 від 23.09.2019 апеляційний суд встановив, що кредитним договором не встановлено обов`язку позичальника щомісячно вносити платіж з повернення суми кредиту у конкретно визначеному розмірі та не передбачено самостійної відповідальності за невиконання цього обов`язку, а строк погашення кредиту в повному обсязі у договорі визначено настанням певної дати, тому в такому випадку позовна давність обраховується з моменту закінчення строку кредитування, погодженого сторонами.

Відповідачу надавалися кредитні кошти на картковий рахунок, зі строком користування до 10.10.2021 (п. 2.1.1 договору).

Однак, як встановлено судом першої інстанції і не заперечується сторонами, позивач 24.06.2021 надіслав на адресу відповідача ОСОБА_1 повідомлення-вимогу за кредитним договором №0 № рах 5274, в якій вказує на обов`язок відповідача в строк до 21.07.2021 сплатити борг в повному обсязі 15899,10 грн.

З огляду на викладене, перебіг трирічного строку на звернення з позовом починається 21.07.2021 (кінцевий строк встановлений позивачем у повідомленні - вимозі) та закінчується 21.07.2024.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався та відмінено з 30 червня 2023року постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Тобто у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

У цій справі, трирічний строк на звернення кредитора з позовною заявою до відповідача закінчився 21.07.2024, тобто сплив строку позовної давності припадає на час дії карантину.

Отже строк позовної давності за вимогами, що виникли після 12 березня 2020 року та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), тобто до 30.06.2023.

З позовом позивач звернувся 23.07.2024.

Разом з тим, в подальшому, Законом України від 15.03.2022 (набув чинності 17.03.2022) «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом19 такого змісту:

«19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями257 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Так, 24.02.2022 строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні».

В подальшому, відповідно до Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію» неодноразово були внесені зміни щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні та проведення мобілізації.

На даний час строк дії воєнного стану в України продовжено.

З наведеного слідує, що трирічний строк позовної давності позивачем не пропущено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції на вищевказане уваги не звернув, не застосував норми матеріального права, якими передбачено продовження строків позовної давності у зв`язку з карантином та введенням воєнного стану, помилково вважав, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Згідно з приписами статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи, що підстав для застосування строку позовної давності не має, рішення суду першої інстанції належить скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236) заборгованість за кредитним договором № 0 від 23 вересня 2019 року у загальному розмірі 15899 грн.10 коп. (п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять гривень десять копійок).

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України , судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні з позовом до суду ТОВ «ФК «Кредит-капітал» сплатило судовий збір у сумі 2422,40 грн., а при зверненні з апеляційною скаргою 3633,60 грн.

Оскільки позовні вимоги та апеляційну скаргу позивача задоволено, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору на загальну суму 6056 грн.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 376, 382, 384 , 389 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 грудня 2024 року в цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236) заборгованість за кредитним договором № 0 від 23 вересня 2019 року у загальному розмірі 15899 грн.10 коп. (п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять гривень десять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236) 6056 грн. (шість тисяч п`ятдесят шість гривень) витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: