Справа №490/9595/24
Провадження №2/490/905/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2025 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Чаричанського П.О.,
за участю секретаря Циганкова Д.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позову зазначив, що між Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" та ОСОБА_1 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АР-4856913, забезпечений транспортний «RENAULT KANGOO» д.р.н. НОМЕР_1 .
06.04.2021 року 0 17 год. 40 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «RENAULT KANGOO» д.р.н. НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не зреагувала на її зміну, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «KIA RIO 1.4» д.р.н. НОМЕР_2 , який рухався попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Після чого ОСОБА_1 , будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди, залишила місце дорожньо-транспортної пригоди та не повідомила підрозділ поліції про вчинену дорожньо-транспортну пригоду. Також після скоєння дорожньо-транспортної пригоди та залишення місця скоєння дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_1 , вживала алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушила вимоги п.п. 2.3 «б», 2.10 «в» «д» «е» «є», 12.1, 13.1 Правила дорожнього руху України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.ст. 122-4, 124, ч.4 ст. 130 КУпАП.
Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124, ч.4 ст. 130 КУпАП, визнано ОСОБА_1 , яка керувала автомобілем «RENAULT KANGOO» д.р.н. НОМЕР_1 , що підтверджується постановою Центрального районного суду м. Миколаєва у справі №490/2703/21 від 12 листопада 2021 року та копією постанови Миколаївського апеляційного суду у справі №490/2703/21 від 04 січня 2022 року.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до позову надана заява, згідно якої представник просив розглядати справу без участі позивача та його представника, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку - шляхом направлення судової повістки на адресу місця реєстрації, а також оголошенням на офіційному веб-порталі судової влади України (на сайті суду). Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки представник позивача та відповідач не з`явилися до зали судового засідання.
Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідачка належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, відповідачка не з`явилася в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подала відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач не надав до суду відзив, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, та те, що представник позивача надав згоду на проведення судового засідання у відсутність відповідача, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
06.04.2021 року 0 17 год. 40 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «RENAULT KANGOO» д.р.н. НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не зреагувала на її зміну, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «KIA RIO 1.4» д.р.н. НОМЕР_2 , який рухався попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Після чого ОСОБА_1 , будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди, залишила місце дорожньо-транспортної пригоди та не повідомила підрозділ поліції про вчинену дорожньо-транспортну пригоду. Також після скоєння дорожньо-транспортної пригоди та залишення місця скоєння дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_1 , вживала алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушила вимоги п.п. 2.3 «б», 2.10 «в» «д» «е» «є», 12.1, 13.1 Правила дорожнього руху України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.ст. 122-4, 124, ч.4 ст. 130 КУпАП.
Вказана обставина встановлена постановою Центрального районного суду Миколаївської області від 12.11.2021 року по справі №490/2703/21, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення /а.с. 12-13/.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 04.01.2022 року по справі №490/2703/21 постанова Центрального районного суду Миколаївської області від 12.11.2021 року по справі №490/2703/21 залишена без змін. Згідно вказаної постанови суду, водієм автомобіля «KIA RIO 1.4» д.р.н. НОМЕР_2 був громадянин ОСОБА_2 /а.с. 14-19/.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 21.04.2021 року №135 адресованої Генеральному директору ТДВ «СК «Гардіан» від потерпілої особи ОСОБА_2 , з якого вбачається, що на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення після дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобілем «RENAULT» під керуванням останньої та автомобілем «KIA RIO 1.4» д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , відповідальність водія автомобіля «RENAULT» була страхована полісом ОСЦПВВНТЗ №АР4856913 /а.с.20/.
Відповідно до Заяви про виплату страхового відшкодування від 26.04.2021 року за №141 адресованої Генеральному директору ТДВ «СК «Гардіан» від громадянина ОСОБА_2 , останній просить відшкодувати йому витрати пов`язані з пошкодженням транспортного засобу «KIA RIO 1.4» д.р.н. НОМЕР_2 , заподіяної ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якої була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів СК «Гардіан» за полісом №АР4856913 /а.с 21/.
Протоколом огляду транспортного засобу від 23.04.2021 року в автомобілі «KIA RIO 1.4» д.р.н. НОМЕР_2 встановлено наступні пошкодження: 1) задній бампер деформовано; 2) нижня частина заднього бамперу деформована; 3) ліхтар задній правий розбито; 4) Кришка багажнику деформована; 5) Крило заднє праве деформовано; 6) Задня панель деформована. /а.с 30-44/.
Згідно Аварійного сертифікату №12-D/88/4 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 30.04.2021р.:
- Ринкова вартість КТЗ - 194983,52 грн.;
- Значення коефіцієнта фізичного зносу 0,574;
Згідно пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно Перевірки чинності полісу внутрішнього страхування, Поліс №АР4856913 станом на 06.04.2021 року - діючий, Страхова компанія ТДВ «СК «Гардіан», застрахований транспортний засіб: Держаний номер - НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_3 , марка та модель RENAULT KANGOO.
Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до п. «в» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди та після цього вживала алкогольні напої, то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у ТДВ «СК «Гардіан» виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу).
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкоджених речей.
Виходячи з наведеного позовні вимоги, щодо стягнення майнових збитків підлягають задоволенню в повному обсязі.
Судовий збір.
Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи з наведеного з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 3028 грн.
При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої, пункту 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Згідно частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Так, позивачем ставилось питання про стягнення з відповідача на свою користь суми понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 грн.
Сплата за надані послуги підтверджується вищезазначеною платіжною інструкцією від 04.10.2024 року.
При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 2000 грн. є обґрунтованим та не завищеним, оскільки отриманий єдиною сумою за представлення інтересів позивача в комплексі.
Відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення суми стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 грн., вона буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вимога позивача підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 76-81, 141, 223, 247, 263-265, 280-283, 288-289 ЦПК України, суд -
Позов Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (або з дати складення повного заочного рішення суду).
Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення (або в день складення повного заочного рішення суду), має право на поновлення пропущеного строку, на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя П. О. Чаричанський