П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року м. Миколаїв

справа №474/375/25

провадження №22-ц/812/2001/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на заочне рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Сокола Ф. Г. у приміщенні суду у селищі Врадіївка Миколаївської області, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі ТОВ «Бізнес Позика» або Товариство) подало до суду зазначений позов, який обґрунтовувало наступним.

01 липня 2024 року між Товариством та ОСОБА_1 було укладено договір №503747-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

За умовами цього договору відповідач отримав кредит у сумі 10 000 грн зі сплатою щоденних відсотків у розмірі 1,15288411. Строк кредитування до 16 грудня 2024 року.

Позивач зазначав, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував. Протягом дії договору він здійснив погашення заборгованості на загальну суму 2170 грн.

У зв`язку з викладеним у нього утворилася заборгованість за кредитним договором у сумі 33 430,44 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у сумі 10 000 грн, заборгованості по відсотках у сумі 22 371,09 грн та комісії у сумі 1059,35 грн.

Посилаючись на зазначене, ТОВ «Бізнес Позика» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 33 430,44 грн та судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2025 року позов ТОВ «Бізнес Позика» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором №503747-КС-001 про надання кредиту від 01 липня 2024 року станом на 31 березня 2025 року в сумі 28 780 грн, з яких: 10 000 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту, 17 720,65 грн сума прострочених платежів по процентам, 1059,35 грн сума прострочених платежів по комісії, а також судовий збір у сумі 2085,44 грн.

В задоволенні позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 4650,44 грн відмовлено.

Судовий збір в сумі 336,96 грн покладено на ТОВ «Бізнес Позика».

Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» Товариство мало право на нарахування процентів за користування кредитом за період з 01 липня по 20 серпня 2024 року за відсотковою ставкою 1,5% в день, а з 21 серпня до 16 грудня 2024 року за денною ставкою 1%. Товариство у порушення вимог вказаного Закону здійснювало нарахування відсотків за зниженою процентною ставкою 1,15288411% в день та стандартною процентною ставкою 1,5000% в день, що призвело до безпідставного нарахування відсотків у сумі 4650,44 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Бізнес Позика» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 суми прострочених платежів по процентах змінити, стягнувши заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 22 371,09 грн.

Позивач вказував, що відсотки по кредитному договору нараховані в період дії договору, за умовами кредитного договору та відповідають нормам законодавства.

В період з 01 липня по 05 серпня 2024 року включно проценти нараховувались по зниженій (пільговій) процентній ставці. У період з 06 серпня по 16 грудня 2024 року включно проценти нараховувались по стандартній процентній ставці 1,50000000% як це було погоджено сторонами в договорі.

Таким чином проценти за користування кредитом становлять 22 371,09 грн: за період з 01 липня по 05 серпня 2024 року 2421,09 грн, за період з 06 серпня по 16 грудня 2024 року 19 950 грн.

Фактичні обставини справи

01 липня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір №503747-КС-001 про надання кредиту.

Умовами пунктів 3.1-3.2.2 кредитного договору передбачено, що кредитодавець зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику кредит в сумі вказаній в п. 2.1. Договору (10 000 грн), шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок Позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 договору.

Протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (надалі Проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний у п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору і розраховується в порядку описаному нижче.

У разі якщо погашення Кредиту здійснюється згідно з погодженим Сторонами графіком платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого Кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування Кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4 Договору (1,15288411% в день).

Сторони домовилися, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно з погодженим графіком платежів, що наведений в п. 3.2.3 та Додатку №1 до Договору (за виключенням дострокового повернення Кредиту), унаслідок чого виникає прострочка по кредиту та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору (1,50000000% в день). При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку№1 до Договору та до закінчення строку дії договору.

За умовами цього договору відповідач отримав на вказану ним в анкеті платіжну картку № НОМЕР_1 кредит у сумі 10 000 грн зі сплатою щоденних відсотків у розмірі 1,15288411 % (знижена процентна ставка) та 1,50000000 % (стандартна процентна ставка) та одноразової комісії за надання кредиту у сумі 1500 грн. Дата повернення кредиту 16 грудня 2024 року.

У підтвердженні щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПрофітГід» зазначено про успішність переказу грошових коштів від ТОВ «Бізнес Позика» на рахунок отримувача ОСОБА_1 , платіжка картка № НОМЕР_2 , 01 липня 2024 року о 12:31:47 год. Призначення платежу перерахунок коштів ОСОБА_1 згідно з кредитним договором №503747-КС-001 від 01 липня 2024 року.

Факт перерахування позичальнику коштів за кредитним договором підтверджується довідками АТ КБ «ПриватБанк» від 30 червня та 03 липня 2025 року та випискою по рахунку за період з 01 до 03 липня 2024 року, з яких випливає, що ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_1 , на яку 01 липня 2024 року зараховано кошти в сумі 10 000 грн payway1*tr4cv.

Протягом дії договору позичальник ОСОБА_1 здійснив погашення заборгованості за кредитом на загальну суму 2170 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 01 квітня 2025 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість на суму 33 430,44 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у сумі 10 000 грн, заборгованості по відсотках у сумі 22 371,09 грн та комісії у сумі 1059,35 грн.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За приписами статті 11 Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ст.12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Стаття 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачає, що електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У відповідності до пункту 1-2 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини 4 статті 8 цього Закону, не може перевищувати 1 % (частина 5 статті 8).

Частини 1-4 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачають, що реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України.

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: 1) платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; 2) платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту.

Обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

Якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки або інших платежів за послуги кредитодавця, включених до загальних витрат за споживчим кредитом при обчисленні реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення, реальна річна процентна ставка та денна процентна ставка обчислюються на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t x 100%, де ДПС денна процентна ставка; ЗВСК загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК загальний розмір кредиту; t строк кредитування у днях.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що Банком нарахування відсотків було здійснено з порушенням вимог Закону України «Про споживче кредитування», що призвело до безпідставного нарахування відсотків у сумі 22 371,09 грн замість 17 720,65 грн.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Досліджені докази свідчать, що розмір денної процентної ставки за договором становить 0,95 процентів: (16 040,00/10 000,00)/169 днів х 100%.

Якщо б позичальник виконав свої зобов`язання за договором, то за користування кредитом його денна процентна ставка становила 0,95 процентів.

Проте, він свої зобов`язання не виконав, а тому з 06 серпня 2024 року за умовами договору мав сплатити проценти за стандартною процентною ставкою 1,5% в день.

Вказана процентна ставка була погоджена сторонами в договорі і її застосування не протирічить вимогам ст.8 Закону України «Про споживче кредитування».

За таких обставин доводи позивача про відмінність понять денної процентної ставки та процентів на день є слушними, а посилання на право кредитора нараховувати проценти при порушенні позичальником зобов`язань за іншою процентною ставкою, яка не може бути обмежена законом, є правильними.

Тому, у зв`язку з не виконанням позичальником зобов`язань з погашення наданого кредиту наявні підстави для нарахування, починаючи з восьмого дня після не внесення чергового платежу відповідно до умов пункту 3.2.2 договору про надання кредиту, а саме з 06 серпня 2024 року процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою, яка становить 1,5% на день.

За наведеного районний суд помилково вважав, що відповідно до умов укладеного договору та положень, викладених у Законі України «Про споживче кредитування» слід зменшити розмір нарахованих кредитором процентів за період порушення позичальником зобов`язань.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для зміни рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості за процентами за користування кредитними коштами в бік її збільшення до 22 371,09 грн.

Щодо судових витрат

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги позивача, змінив рішення суду першої інстанції, задовольнивши оскаржувані позовні вимоги позивача у повному обсязі, то наявні підстави для відшкодування відповідачем позивачу понесених ним судових витрат за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій на суму 6056 грн (2422,40 грн + 3633,60 грн).

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити.

Заочне рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2025 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором №503747-КС-001 про надання кредиту від 01 липня 2024 року в сумі 33 430,44 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у сумі 10 000 грн, заборгованості по відсотках у сумі 22 371,09 грн та комісії у сумі 1059,35 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій у сумі 6056 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова

Повне судове рішення складено 10 грудня 2025 року.