ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 645/2042/23
Номер провадження 22-ц/818/1563/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2024 року в складі судді Алтухової О.Ю. по справі № 645/2042/23 за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Кредобанк», приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко Олександр Валентинович, звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що на виконанні у приватного виконавця Ярмоленка О.В. перебуває виконавче провадження з примусового стягнення з нього заборгованості на користь АТ «Кредобанк». Підставою для подання цієї заяви є подальша неможливість виконання судового рішення у справі № 645/2042/23 у зв`язку із обставинами непереборної сили. Він залишився калікою внаслідок нещасного випадку на виробництві під час виконання службових обов`язків водія тролейбуса КП «Тролейбусне депо № 3» за фактом військової агресії 22 травня 2024 року, наразі проходить лікування за державною програмою надання медичної допомоги важкопораненим громадянам України внаслідок російської агресії. Наведене зумовлює подальше припинення ним трудових відносин після завершення лікування. Заробітна плата в останнє нараховувалась йому у травні 2024 року, у вересні 2024 року дохід нарахований роботодавцем помилково, оскільки триває лікування. Єдиним джерелом доходів є пенсія за віком. Нерухомого або рухомого майна, на яке можливе звернення стягнення, він не має, зареєстрований у центрі обліку бездомних осіб. Отже, у нього відсутні доходи, на які може бути звернуто стягнення. Однак, приватний виконавець Ярмоленко О.В. здійснює примусове стягнення з нього грошових коштів у розмірі 20 % від суми нарахованого щомісячного доходу у вигляді заробітної плати, не надав відповіді на його звернення, не вчинив дій щодо закриття виконавчого провадження та визнання виконавчого листа у справі таким, що не підлягає виконанню, за фактом відсутності доходу, на який можливе звернення стягнення.

Вважав, що у зв`язку із виникненням обставин непереборної сили від 22 травня 2024 року, які підтверджені актом про нещасний випадок на виробництві, та подальшою відсутністю джерела отримання доходів, на які можливе звернення стягнення, наявні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Просив:

постановити ухвалу щодо визнання виконавчого документу у справі № 645/2042/23 таким, що не підлягає виконанню;

зобов`язати приватного виконавця Ярмоленко О.В. закрити виконавче провадження у справі № 645/2042/23 та повернути виконавчий документ (виконавчий лист) до суду, який видав цей виконавчий документ (Фрунзенський районний суд міста Харкова, виконавчий лист за судовим рішенням у справі 645/2042/23), вчинити дії за наслідками закінчення виконавчого провадження: зняття арешту, накладеного на майно (кошти) боржника ОСОБА_1 та виключити відомості про боржника ОСОБА_1 із єдиного реєстру боржників та скасувати всі інші заходи, вжиті приватним виконавцем щодо виконання рішення суду у даній справі;

до розгляду зазначеної заяви по суті вирішити питання щодо зупинення примусового виконання судового рішення за зазначеним виконавчим документом у справі до здійснення судом розгляду питання по суті заяви у справі;

витребувати докази, зазначені у заяві, у відповідача;

вирішити питання щодо судових витрат та стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 2454,47 грн (судові витрати у справі № 645/2763/24).

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заявником не надано доказів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, який виник після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

На вказане судове рішення 29 грудня 2024 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги його заяви в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував, що у зв`язку із виникненням обставин непереборної сили від 22 травня 2024 року, а саме отримання ним поранення і каліцтва під час обстрілу, які підтверджені актом про нещасний випадок на виробництві, та подальшою відсутністю у нього доходів, на які можливе звернення стягнення, його зобов`язання перед стягувачем припинилось неможливістю виконання через обставину, за яку жодна із сторін не відповідає, отже наявні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Посилався на статті 607, 617 ЦК України.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29 січня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів відмовлено.

В судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не зявилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 06 березня 2025 року надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

ОСОБА_1 , його представницею ОСОБА_3 , приватним виконавцем Ярмоленком О.В., АТ «Кредобанк» отримано 24 січня 2025 року в електронних кабінетах (а.с. 71-74 том 3).

В апеляційній скарзі та подальших заявах по справі ОСОБА_2 просив розглядати справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 липня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № CL-254650 від 15 січня 2020 року у розмірі 161 925,47 грн, яка складається з: 105 686,43 грн заборгованості за основним боргом (тіло); 55 828,05 грн суми заборгованості за відсотками; 410,99 грн донарахованих відсотків за період 01 травня 2023 року по 05 травня 2023 року (а.с. 64-68 том 1). Судове рішення є чинним.

На виконання вказаного судового рішення 01 вересня 2023 року видано виконавчі листи (а.с. 75 том 1).

18 вересня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленком О.В. відкрито виконавче провадження № 72810380 з виконання виконавчого листа № 645/2042/23, виданого 01 вересня 2023 року Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредо Банк» заборгованості за кредитним договором № CL-254650 від 15 січня 2020 у розмірі 161 925,47 грн (а.с. 152 том 1).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка О.В. від 18 вересня 2023 року у ВП № 72810380 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 182 070,41 грн (а.с. 155 том 1).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка О.В. від 18 вересня 2023 року у ВП №72810380 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , що отримує дохід у КП «Тролейбусне депо № 3». Постановлено провести утримання усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику ОСОБА_2 , після відрахування податків у розмірі 20% до повного погашення боргу за виконавчим провадженням з урахуванням суми основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, що становить 182 070,41 грн (а.с. 157 том 1).

Також, 18 вересня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленком О.В. у ВП № 72810380 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено загальну суму мінімальних витрат у розмірі 500,00 грн, та постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 16 192,54 грн (а.с. 147, 156, 159 том 1).

Крім того, 18 вересня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Ярмоленком О.В. відкрито виконавче провадження № 72810429 з виконання виконавчого листа № 645/2042/23, виданого 01 вересня 2023 року Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» витрат по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн та об`єднано виконавчі провадження № 72810380, № 72810429 у зведене виконавче провадження № 72810380 (а.с. 146, 160 том 1).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка О.В. від 28 вересня 2023 року виконавче провадження № 72810429 закінчено, оскільки виконавчий документ виконано фактично, в повному обсязі (а.с. 145 том 1).

28 вересня 2023 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. виведено виконавче провадження № 72810429 із зведеного виконавчого провадження № 72810380, яке веде приватний виконавець Ярмоленко О.В., оскільки виконавчий документ виконано фактично, в повному обсязі (а.с. 143, 154 том 1).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленка О.В. від 04 жовтня 2023 року визначено для боржника ОСОБА_1 поточний рахунок, відкритий у АБ «Укргазбанк» для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року (а.с. 153 том 1).

02 квітня 2024 року приватним виконавцем на підставі заяви боржника у виконавчому провадженні № 72810380 знято арешт з коштів, а саме: рахунку, відкритого в АТ КБ «Приватбанк», що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с. 151 том 1).

З квітня 2024 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в центрі обліку бездомних осіб як особа, яка не має постійного місця проживання (а.с. 87-88 том 2).

З виписок по картці ОСОБА_1 в АТ «Укргазбанк» за періоди з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року, з 01 січня 2024 року по 17 квітня 2024 року вбачається, що він отримував заробітну плату у Комунальному підприємстві «Тролейбусне депо № 3» (а.с. 90-91 том 1, а.с. 125-126 том 2).

22 травня 2024 року з ОСОБА_2 стався нещасний випадок - він отримав поранення під час ракетного обстрілу, перебуваючи на робочому місці водія тролейбуса, що підтверджується актом спеціального розслідування нещасного випадку на КП «Тролейбусне депо № 3», затвердженим 29 серпня 2024 року (а.с. 72-78 том 2).

У червні 2024 року ОСОБА_2 був доставлений для лікування до Австрії, де перебував з 12 червня 2024 року по 15 липня 2024 року, після чого виписаний на подальше амбулаторне лікування. 03 вересня 2024 року був госпіталізований в Університетську лікарню м. Зальцбург (а.с. 79 том 2).

Як вбачається з Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 21 квітня 2024 року, 12 травня 2024 року, 21 листопада 2024 року, ОСОБА_2 працює у КП «Тролейбусне депо №3» та отримує дохід у формі заробітної плати: у 2023 році, у січні-травні 2024 року, а також у вересні 2024 року (а.с. 92-93 том 1, а.с. 70-71, 127-129 том 2).

Крім того, з довідок про доходи № 2165 5894 3711 9106, № НОМЕР_1 , сформованих засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України 21 квітня 2024 року, 12 січня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Індустріальному об`єднаному управлінні ПФУ м. Харкова в Харківській області і отримує пенсію за віком, яка за період з липня 2023 року по лютий 2024 року склала 44 387, 19 грн, з січня 2024 року по грудень 2024 року 79 294,48 грн, по 6524,54 грн на місяць (а.с. 98 том 1, а.с. 23 том 3).

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання.

У частинах 1 і 2 статті 432 ЦПК України визначено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Положеннями статті 607 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Обставини, які викликають неможливість виконання, можуть бути як юридичними (заборона певної діяльності), так і фактичними (загибель індивідуально визначеної речі, яка мала б бути об`єктом виконання). Головна умова полягає в тому, що за такі обставини не буде відповідати жодна із сторін зобов`язання.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України не є вичерпним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення.

Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11, провадження № 61-45337св18.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є підставою для закінчення виконавчого провадження.

У справі, яка переглядається, ОСОБА_2 посилався як на підставу для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, на відсутність у нього матеріально-правового обов`язку зі сплати заборгованості, оскільки, на його думку, зобов`язання припинилось неможливістю виконання через відсутність у нього доходів у зв`язку з отриманим при обстрілі каліцтвом, що є обставиною непереборної сили.

Тобто, фактично твердження заявника про припинення зобов`язання на підставі статті 607 ЦК України зводяться до неможливості його виконання через відсутність необхідних коштів, адже заробітну плату він не отримує у зв`язку з перебуванням на лікуванні, а на пенсію не може бути звернуто стягнення.

Разом з тим, за загальним правилом, закріпленим у частині 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов`язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або відсутністю вини (статті 614, 617 ЦК України).

З огляду на викладене, наведені ОСОБА_2 обставини щодо неможливості виконання ним рішення суду про стягнення заборгованості через відсутність доходів та майна, на яке може бути звернуто стягнення, не є в розумінні статті 607 ЦК України підставою для припинення зобов`язання неможливістю його виконання та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в порядку статті 432 ЦПК України.

З відомостей з АСВП вбачається, що наразі виконавче провадження № 72810380 щодо ОСОБА_2 є відкритим, постанова про звернення стягнення на його доходи не скасована.

Оскільки виконавче провадження № 72810380 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 645/2042/23, відкрите приватним виконавцем Ярмоленком О.В., триває, питання щодо наявності чи відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу у разі відсутності у боржника майна чи коштів, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення, має вирішуватися приватним виконавцем на підставі статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

У разі незгоди з діями, рішеннями чи бездіяльністю приватного виконавця Орел Ю.М. не позбавлений можливості захисту своїх прав як боржника у виконавчому провадженні шляхом подання відповідної скарги у порядку розділу VII ЦПК України.

Однак, у межах розгляду даної заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у суду відсутні підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 та для зобов`язання приватного виконавця до вчинення будь-яких дій.

Вимоги ОСОБА_1 про вирішення питання щодо судових витрат у сумі 2454,47 грн, понесених в іншій справі № 645/2763/24, також не підлягають вирішенню в порядку розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у справі № 645/2042/23. До того ж, у справі № 645/2763/24 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 , оскільки передбачені законом підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до незгоди заявника з висновками суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвалу суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

У зв`язку з тим, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, підстави для розподілу судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 07 березня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина