Справа № 694/1809/24
Провадження № 2/691/98/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі:

судді Черненка В.О.

за участю секретаря судових засідань Шаповал Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.02.2022 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 262818. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.п.1.1 Кредитного договору. 08.01.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 08012024, у відповідності до умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 08.01.2024 року до договору факторингу № 08012024 від 08.01.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 37240,01 грн., з яких 16666,67 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20573,34 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 08.01.2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 262818 від 01.02.2022 року у розмірі 37240,01 грн., з яких 16666,67 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20573,34 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» просила стягнути із відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 262818 від 01.02.2022 в сумі 37240,01 грн. та понесені судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з`явився, але однією із вимог позовної заяви є прохання справу розглядати за відсутністю представника на підставі наявних у справі доказів. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Також позиція щодо розгляду справи у відсутності представника позивача наявна і в наданих письмових поясненнях та клопотанні про долучення доказів.

Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим, про що свідчить довідка про доставку електронного документу, згідно якої Документ в електронному вигляді «Судова повістка про виклик до суду в справі цивільній, адміністративній, про адміністративне правопорушення, інші» від 28.01.25 по справі № 694/1809/24 (суддя Черненко В.О.) було надіслано одержувачу ОСОБА_1 в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 28.01.2025 19:30:14.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Нечай Р.В. у судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі, в якій останній просив провести розгляд справи без участі представника відповідача.

В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву поданий через Електронний суд (ЕС № 4672/24-вх від 28.08.2024 року), в обґрунтування якого зазначено, що відповідач заперечує проти задоволення позову у зв`язку з тим, що він вказаний позивачем договір не укладав, на сайті товариства не реєструвався та згоду на обробку своїх персональних даних не давав, кредитні кошти не отримував. Крім того, банківська карта на яку нібито були перераховані кредитні кошти Відповідачу не належить.

Представник Відповідача звертає увагу суду на те, що Позивачем до позовної заяви взагалі не додано доказів видачі кредитних коштів. Позивач взагалі жодним чином не обґрунтовує будь-якими доказами факт надання кредиту.

По перше: Укладення між Позивачем та Відповідачем кредитного договору, на який Позивач посилається в позовній заяві спростовується наступним: Відповідач, а ні в позовній заяві, а ні в доданих до неї документах не вказує на яку банківську карту були перераховані кредитні кошти.

Як вбачається з доданої Позивачем копії кредитного договору, на якій відсутній підпис Відповідача, кредитні кошти повинні перераховуватися на банківську карту № НОМЕР_1 . Більше позивач жодної інформації про повний номер картки чи власника даної картки (який її повний номер та хто являється власником) до суду не надає.

Тобто, Позивач повинен довести сам факт передання грошей Відповідачу. З наданих Позивачем доказів невідомо, а ні кому належить банківська карта, а ні її повний номер, а тому неможливо прийти до висновку про укладення між сторонами кредитного договору та надання Відповідачу кредитних коштів.

По друге: Як вбачається з наданих Позивачем в позовній заяві пояснень, ідентифікація позичальника та реєстрація в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відбувалася шляхом направлення смс-повідомлення на невідомий Відповідачеві мобільний номер телефону. Хоча в позовній заяві Позивач взагалі не вказує на який саме номер мобільного телефону надсилалося смс-повідомлення, завдяки якому ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» ніби то ідентифікувало клієнта як ОСОБА_1 .

Попри це, з наданої Позивачем копії кредитного договору вбачається, що в ньому (в кінці) зазначено декілька номерів мобільних телефонів, які ніби то належать Відповідачу. З даного приводу Відповідач повідомляє, що йому невідомо кому належать вказані номери мобільних телефонів. Відповідач користується зовсім іншим номером телефону, а ніж номери телефонів, які зазначені в кредитному договорі.

Відповідачу взагалі незрозуміло, як можливо ідентифікувати особу шляхом надсилання смс-повідомлення на номер телефону, який не закріплений за жодним абонентом шляхом укладення відповідного контракту.

По третє: Як вбачається з наданої Позивачем копії кредитного договору, під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача була зазначена електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1

Однак Відповідачу невідомо кому належить вказана електронна адреса. Відповідач користується зовсім іншою відмінною електронною адресою.

По четверте:

Навіть незважаючи на все вище викладене позовна заява не підлягає задоволенню з причин недоведеності позовних вимог належними та допустимими доказами.

Відповідач вважає, що представник позивача не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних в позовній заяві обставин. Матеріалам справи не підтверджено укладення між Позивачем та Відповідачем кредитного договору, погодження між ними умов кредитування та надання відповідачу кредиту. Позивач не надав суду докази про отримання Відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, про здійснення входу останнього на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, а тому в матеріалах справи відсутні докази укладання кредитних договорів в електронному вигляді. Надані суду кредитні договори не містять інформації про підписання договору Позивачем та Відповідачем з використанням засобу електронного цифрового підпису. В матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б встановити, що саме відповідач пройшов ідентифікацію в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» при вході в особистий кабінет на сайті, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», через номер телефону, який би він сам зазначив.

Відповідач заперечує проти позову та не визнає факт заповнення формуляру заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, отримання одноразового ідентифікатора, а також вчинення інших дій, які можна розцінювати як прийняття пропозиції укласти електронний договір. Позивачем додано до позову роздруківки Договору про надання споживчого кредиту, паспорту споживчого кредиту. Проте вказані роздруківки із сайту Позивача належним доказом бути не можуть, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони позикодавця, який може вносити і вносить відповідні зміни у зазначений договір, в його умови та правила. Роздруківки Договору про надання споживчого кредиту, паспорту споживчого кредиту, які наявні у матеріалах справи не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати, як частину кредитного договору.

Сторона відповідача вважає, що тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. У поданій позовній заяві Позивач вказує що надав клієнту кредитні кошти. Однак для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. До документів первинної звітності можна віднести, до прикладу, платіжні доручення, меморіальні ордери, тощо. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 75 від 04 липня 2008 року, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки банківської установи за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

Таким чином, представник відповідача вважає, що належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, може бути платіжне доручення, меморіальний ордер або виписка по картковому рахунку, яка повинна досліджуватися в сукупності з іншими доказами. У даному випадку, позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів по кредитному договору, розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку, які б відповідали вимогам статті Закону України «Про бухгалтерський облік та Фінансову звітність в Україні.

На підтвердження надання кредиту Позивач надає виключно Договір факторингу та Витяг з реєстру боржників до Договору факторингу. Будь-яких платіжних документів про перерахування кредитних коштів Позивачем не надано.

Отже, відсутність у справі розрахункового документу, який містить відмітку про час його прийняття та виконання банком - не дає можливості застосувати до даних правовідносин умови кредитування, оскільки відсутнє підтвердження факту виникнення між сторонами правовідносин кредитування та отримання відповідачем кредитних коштів.

Якщо дійсно були якісь оплати, то Позивач повинен вказати, що дійсно в таку то дату з такого то рахунку була проведена оплата в рахунок надання кредитних коштів, що підтверджується наступним меморіальним ордером чи платіжним дорученням з зазначенням реквізитів розрахункових рахунків сторін та повним найменуванням платника та отримувача коштів.

Щодо наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, що є предметом дослідження у даній справі, сторона відповідача зазначає, що такі документи самі по собі не є безспірним доказом наявності заборгованості, оскільки такі документи складаються одноособово стороною позивача, та не є первинними документами, які б підтверджували умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зміст зазначених доказів повністю залежить від волевиявлення кредитора або його правонаступника. Відсутність в матеріалах справи первинних документів не тільки позбавляє суд можливості перевірити факт отримання позичальником коштів у кредит, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків за користування кредитом. Сторона відповідача вважає, що Позивач у встановленому законом порядку, не довів факт укладення кредитного договору в електронному вигляді, перерахування кредитних коштів за договором, а тому підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками відсутні.

В постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/564/18, вказано, що доказами які підтверджують наявність заборгованості та підтверджують її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Виписка по рахунку може бути належним доказом наведених у позові обставин, яка досліджується судом у сукупності з іншими доказами.

Представником позивача на підтвердження позовних вимог до позову додано лише розрахунок заборгованості без виписки про рух коштів по рахунку, а також без документа, який підтверджує отримання відповідачем суми грошових коштів у користування, тобто доказів про зарахування цієї суми на рахунок відповідача. Сам по собі наданий розрахунок заборгованості, який виконувався працівником позивача, не може слугувати доказом виникнення та існування між первісним кредитором та відповідачем кредитних відносин.

На думку сторони Відповідача, наданий представником позивача розрахунок заборгованості та інформаційні довідки про перерахування коштів незрозуміло на чий рахунок, не можуть слугувати доказом виникнення та існування між позивачем та відповідачем кредитних відносин.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною другою статті 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підставі вище викладеного, просив, у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором - відмовити повністю.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які надані стороною та були досліджені в судовому засіданні, приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до приписів ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 01.02.2022 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 262818.

У відповідності до п.п. 1.1. Кредитного договору, укладання Кредитного договору здійснюється Сторонами за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація Споживача в ІТС Товариства здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет в порядку передбаченого ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, що є електронним підписом Споживача та направлений Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході. При цьому Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства.

Відповідно до п.п.9.6. Кредитного договору, цей Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі Сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет Споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що відтворений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ITC Товариства/зазначений в цьому Договорі/. Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору.

Відповідно до п.п. 2.1. Кредитного договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування/утримання:

-у розмірі 15000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту;

-у розмірі 1666,67 грн. на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.3 Договору.

Відповідно п. 3.3 Договору, проценти за перший день користування кредитом підлягають сплаті в день надання кредиту з метою оплати процентів за перший день користування кредитом, Споживач доручає Товариству утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню Споживачу. Сплата інших процентів здійснюється в порядку передбаченому Договором.

Згідно з п.п. 2.4. Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (його частини) за реквізитами п.п. 2.1. Договору.

Порядок обчислення (нарахування) процентів, пролонгація, порядок повернення кредиту та сплата процентів, права та обов`язки сторін обумовлені в підписаному сторонами Кредитному договорі, зі сторони відповідача підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т295 01.02.2022 21:57:45 Пістун С.В.

Підписанням Кредитного договору Відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (далі - «Правила») що розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом № 02-ФК від 25.05.2021 року, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (п.п. 10.8. Кредитного договору).

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

08.01.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 08012024, у відповідності до умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до Витягу Реєстру боржників до договору факторингу № 08012024 від 08.01.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 37240,01 грн., з яких 16666,67 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20573,34 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 08.01.2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 262818 від 01.02.2022 року у розмірі 37240,01 грн., з яких 16666,67 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20573,34 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Як передбачено ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Суд приймає розрахунки заборгованості, надані стороною позивача та вважає їх належними та допустимими доказами, які підтверджують суми, які підлягають стягненню, в зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань, а також звертає увагу на те, що з боку відповідача не було надано суду будь-яких доказів на спростування доводів та розрахунків позивача та як вбачається, відповідач, частково здійснював погашення заборгованості, а саме 15.02.2022 року - 500 грн., 28.02.2022 року 60 грн., 06.09.2022 року - 860 грн., загальна сума повернутих коштів становить 1430 грн. Також заборгованість нарахована за період дії договору на який було його укладено, а саме 26 місяців, про що свідчить також і Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживачів та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит з 01.02.2022 року по 02.08.2022 року.

Посилання представника відповідача на те, що відповідачем не заповнювалась формуляр заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, отримання одноразового ідентифікатора, судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки Договір № 262818 про надання споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживачів та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу для укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма) містять підписи відповідача: підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т295 01.02.2022 21:57:45 ОСОБА_1 ; підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т295 01.02.2022 21:57:45 Пістун С.В.; підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т295 01.02.2022 21:57:43 відповідно. Також в Договорі зазначено актуальний номер мобільного телефону відповідача ОСОБА_1 .

Інші посилання представника відповідача, також спростовуються зібраними у справі доказами.

Враховуючи викладене, та приймаючи до уваги те, що судом достовірно встановлено, що у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за договорами, що свідчить про неналежне виконання, останнім умов укладених договорів, а також позивачем, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, суд вважає, що позов є обґрунтований та підтверджений належними доказами в зв`язку з чим, підлягає до задоволення в повному обсязі.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» понесені ним при зверненні до суду і документально підтвердженні судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 3028,00 грн.(платіжна інструкція № 72811 від 21.06.2024 року).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 205, 207, 526, 536, ч. 1 ст. 546, 612, 625, 629, 638, ч. 1, ч. 2 ст. 1050, ст. 1054, 1082 ЦК України, ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (, Місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості за Кредитним договором № 262818 в розмірі 37240 (тридцять сім тисяч двісті сорок) грн. 01 коп., з яких 16666 грн. 67 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20573 грн. 34 коп. - сума заборгованості за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_3 в АТ «ТАСкомбанк») судові витрати в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк, з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 07.03.2025 року.

Суддя В. О. Черненко