Справа № 513/1159/24
Провадження № 2/513/255/25
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року Саратський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Рязанової К.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Филипчук Л.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Мурашко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с. Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

У вересні 2024 року позивач ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» через директора Наваренко Г.В. звернулося до суду із вказаним вище позовом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказав, що 21 жовтня 2019 року між Акціонерним Товариством «АЛЬФА-БАНК» (далі за текстом АТ «АЛЬФА-БАНК») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №501197183, підписаний у електронній формі у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію».

АТ «АЛЬФА-БАНК» надав позичальнику кредит в розмірі 59000,00 гривень на строк 48 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 18,99% річних, а позичальник зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти за його користування. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 20 грудня 2021 рік загальний розмір заборгованості становив 79582,51 грн, яка складалась з тіла кредиту в розмірі 46593,34 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 32989,17 грн.

20 грудня 2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», а ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» приймає належні АТ «АЛЬФА-БАНК», права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі прав вимоги.

З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість: в сумі 79582 гривні 51 копійка, а також судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9200,00 гривень.

06 березня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вимоги не визнає та зазначає, що до позивача на підставі договору факторингу право вимоги на загальну суму 4886,03 грн. Також зазначено щодо протиправності стягнення комісії у розмірі 21195,75 грн, оскільки сторонами не узгоджувалась дана комісія, яка має сплачуватись щомісячно, що суперечить умовам договору. Крім того, таке положення кредитного договору в частині зазначення комісії з рахунково-касового обслуговування є нікчемними.

26 березня 2025 року до суду надійшли письмові пояснення представника позивача, із долученням вірного витягу з додатку №1-1 до договору факторингу.

17 квітня 2025 року через систему Електронний Суд представником відповідача подано клопотання про витребування оригіналів: Додатку 1-1 до Договору факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року; Акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 20 грудня 2021 року до Договору Факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року; Договору Факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року укладеного між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Еліт Фінанс» з усіма додатками до нього.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 24 квітня 2025 року зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» (пл. Солом`янська, 2, м. Київ, 03035) надати до Саратського районного суду Одеської області оригінали документів для огляду у судовому засіданні, а саме: Додаток 1-1 до Договору факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року; Акт приймання-передачі Реєстру Боржників від 20 грудня 2021 року до Договору Факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року; Договір Факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року укладеного між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» з усіма додатками до нього.

08 липня 2025 року від представника відповідача адвоката Мурашко І.С. надійшло клопотання про залишення поза увагою доказів (відмову у врахуванні доказів) в порядку ч.6 ст. 95 ЦПК України, відповідно до якої представник просить суд не брати до уваги в порядку ч. 6 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні справи № 513/1159/24 наступні докази: Додаток 1-1 до Договору факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року; Акт приймання-передачі Реєстру Боржників від 20 грудня 2021 року до Договору Факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року; Договір Факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року укладеного між АТ «АльфаБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС».

Представник позивача подав суду клопотання, в якому просив про розгляд справи за відсутності представника позивача, в позовній заяві зазначив, що проти заочного розгляду справи заперечень не має.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідча адвокат Мурашко І.С. зазначив, що в задоволенні позову належить відмовити, оскільки позивачем на виконання вимоги суду не надано оригінали витребуваних документів. Крім того, договір в частині стягнення комісії є нікчемним, сплачена сума має бути зарахована на погашення заборгованості. Також, зазначив, що оплата правничих послуг здійснена на адресу особи, яка не є учасником справи.

З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, заслухавши позицію представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов до таких висновків.

Суд установив, що 21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 підписала Оферту на укладання Угоди про надання кредиту №501197183, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії за умовами якої відповідач запропонувала укласти АТ «АЛЬФА-БАНК» Угоду про надання кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для Угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «АЛЬФА-БАНК», що укладений між ОСОБА_1 та Банком.

За умовами Оферти на укладання угоди про надання кредиту №501197183, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та Акцепту пропозиції на укладання угоди про надання кредиту №501197183, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії ОСОБА_1 надано кредит для власних потреб у розмірі 59000 гривень 00 копійок.

21 жовтня 2019 року сторони погодили Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супровідних послуг.

Такі ж умови стосовно суми кредиту, строку кредиту, розміру щомісячного платежу, процентної ставки за кредитом, доведенні до відома ОСОБА_1 у паспорті споживчого кредиту від 21 жовтня 2019 року.

Дослідженні судом розрахунок заборгованості та виписка по особовому рахунку за кредитним договором підтверджують видачу відповідачу кредитних коштів.

20 грудня 2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено Договір факторингу №4.

Відповідно до п. 1.1. Договору факторингу Боржник - фізична особа, що уклала із Банком Основний договір ( у значенні вказаному в п. 2.1 Договору), не виконала свої зобов`язання за зазначеним договором, а також будь-які представники Боржника, повірені, правонаступники, інші особи, що взяли на себе обов`язок виконати (повністю або частково) зобов`язання щодо сплати заборгованості замість Боржника та до яких Фактору Клієнтом відступлено право вимоги.

Заборгованість за Основними договорами - включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, штрафними санкціями (неустойками) та іншими платежами за Основними договорами, право на одержання яких належать Клієнту.

Право Вимоги - права грошової вимоги Клієнта до Боржників, які виникли на момент підписання цього Договору або можуть виникнути у майбутньому на підставі укладених між Клієнтом та Боржниками Основних договорів з усіма додатками та додатковими угодами, також всі існуючі та майбутні права вимоги на підставі договорів забезпечення за Основними договорами, укладених між Клієнтом та Боржниками.

Реєстр боржників - погоджена Сторонами форма реєстру Боржників з переліком їх особистих даних, розмірів грошових зобов`язань кожного з Боржників, а також іншої інформації Форма Реєстру наведена в Додатку № 1-1 та Додатку № 1-2 до цього Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові Право Вимоги до Боржників (які в залежності від контексту іменуються «Боржники» або «Боржник») за договорами (надалі іменуються «Основні договори» або «Основний договір», в залежності від контексту), перелік яких наведено в Додатку № 1-1 до Договору.

Згідно з п. 2.2 Договору факторингу Право Вимоги, що відступається згідно даного Договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за Основними Договорами в валюті, яка включає: Заборгованість (за тілом, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами) за Основними договорами у гривні - 219 557 644,67 грн; Заборгованість за штрафними санкціями (неустойкою, пенею) за Основними договорами в гривні 15 405 651,06 грн.

Відповідно до п. 2.3 Договору факторингу Право Вимоги вважається відступленим Фактору з дати оплати ОСОБА_2 вимоги відповідно до п. 4.2 цього Договору. В дату здійснення оплати Фактором Ціни Права Вимоги відповідно до п. 4.2 цього Договору Сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру Боржників за формою встановленою в Додатку № 2 до цього Договору.

Згідно з п. 2.4 Договору Факторингу з моменту переходу до Фактора права вимоги, відповідно до умов п. 2.3 цього Договору, всі гарантії, надані Боржниками щодо заборгованості за Основними договорами стали дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з Правом Вимоги Факторові переходять всі інші пов`язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, право на звернення до суду за встановленою в Основному договорі підсудністю спорів, право на всі суми, які Фактор одержить від Боржників на виконання його вимог та інші права з урахуванням обмежень встановлених цим Договором.

20 грудня 2021 року підставі вказаного Договору факторингу між Позивачем та АТ «Альфа Банк» було укладено Додаток 1-1 до Договору факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року ХАРАКТЕРИСТИКА ПРАВА ВИМОГИ, ПЕРЕДАНИХ ФАКТОРУ КЛІЄНТОМ ЗА ДОГОВОРОМ ТА БОРЖНИКІВ ЗА ОСНОВНИМИ ДОГОВОРАМИ.

Позивачем в розрахунку заборгованості вказується, що загальний розмір заборгованості Відповідача станом на 20 грудня 2021 року складає 79 582,51 грн, з яких: тіло кредиту 46 593,34 грн; відсотки 11 793,42 грн; комісія - 21 195,75 грн.

Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями.

Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідачем оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» за кредитним договором №501197183 від 21 жовтня 2019 року на суму заборгованості у розмірі 79582,51 грн, оскільки сума є значно перебільшеною і не відповідає додатку №1-1 до Договору факторингу №4.

Так, дійсно відповідно до Додатку № 1-1 до Договору факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року станом на 20 грудня 2021 року загальна сума заборгованості в гривневому еквіваленті (проценти, комісія та тіло кредиту станом на дату укладення Договору урахуванням пені/штрафу/неустойки) становить 4886,03 грн.

26 березня 2025 року до суду надійшли письмові пояснення щодо відзиву, до яких, зокрема, долучено додаток №1-1 до Договору факторингу №4, відповідно до якого під №3768 міститься прізвище ОСОБА_1 , договір 501197183, сума 79582,51 грн.

Ухвалою суду від 24 квітня 2025 року позивача в силу положень ч.6 ст.95 ЦПК України зобов`язано надати, для дослідження судом, оригінали документів. Станом на дату розгляду справи ухвала суду не виконана.

Разом з тим, суд враховує положення статті 95 ЦПК України, а саме те, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з ч. 5 ст.95 ЦПК України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Як вже зазначено судом 26 березня 2025 року до суду надано копію додатоку №1-1 до Договору факторингу №4, відповідно до якого під №3768 міститься прізвище ОСОБА_1 , договір 501197183, сума 79582,51 грн. Додані копії були посвідчені директором ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» із проставленням особистого підпису, зазначенням кількості аркушів які прошиті та пронумеровані згідно з оригіналом та із проставленням відповідної печатки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

За таких обставин, суд вважає, що вказані копії є належними доказами, що відображають інформацію щодо переходу права вимоги, та відхиляє доводи сторони відповідача, оскільки надані копії договорів та витяги з реєстру боржників містять усі необхідні реквізити, зокрема підписи та печатки сторін і в повному обсязі підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до ОСОБА_3 за укладеним кредитним договором.

Щодо доводів представника відповідача про неправомірність стягнення комісії суд за обслуговування кредиту, суд зазначає таке.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частини першої, другої та п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

За пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті 1 та частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Пунктом 5 Правил про споживчий кредит передбачено, що банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частиною 1 та частиною 2 статті 11, частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23.

В п. 1 Оферти на укладання угоди про надання кредиту № 501197183, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 21 жовтня 2019 року (далі Оферта) зазначено, що під час користування Кредитом я пропоную Банку надавати мені послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та Договором, за надання яких пропоную встановити комісійну винагороду, а саме: а) за надання кредиту 0,00 % від суми кредиту, зазначеної в цій Оферті на укладення Угоди без ПДВ; б) за обслуговування кредиту 2.25 % від суми кредиту, зазначеної в цій Оферті без ПДВ. Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку сплачується згідно діючих Тарифів Банку.

Проте, ні положення Оферти на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 21 жовтня 2019 року, ні паспорт споживчого кредиту не містять умов кредитного договору щодо порядку та розміру нарахування комісії. Будь-яких інших доказів на підтвердження правомірності нарахування первісним кредитором комісії позивачем не надано.

В той же час, з виписки по рахунку вбачається, що такі списання відбувалися щомісячно.

З виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що станом на 20 грудня 2021 року, банком здійснювалось щомісячне списання комісії на загальну суму 13275,00 грн.

Отже, суд вважає, що сплачені ОСОБА_1 кошти у загальному розмірі 13275,00 грн безпідставно було спрямовано первісним кредитором на погашення комісії.

З огляду на наведене, з урахуванням внесених відповідачем коштів на погашення заборгованості в сумі 13275,00 грн, враховуючи, що позивачем зараховувалися сплачені відповідачкою кошти на погашення нарахованих сум комісії, враховуючи черговість погашення вимог за грошовим зобов`язанням, суд вважає за необхідне, зменшити розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 45111,76 грн.

Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 344/3078/23 (провадження № 61-15548св23) щодо оцінки правомірності встановлення у кредитному договорі умови про щомісячну плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1716,44 грн.

Так, до інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Також, із положень ч.ч. 1-4 ст.137 ЦПК України, слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 9 200 грн. суду надано копії: договору про надання правової допомоги від 03 липня 2024 року № 03-07/24, який було укладено між адвокатом Литвиненко О.І. та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», Акт №4 приймання-передачі послуг від 15 липня 2024 року, платіжну інструкцію № 1091 від 07 березня 2024 року про сплату гонорару за договором №05-10/23 у розмірі 7100 грн.

При цьому, надані представником позивача Договір та платіжна інструкція не містять посилань, що послуги були надані адвокатом клієнту саме в межах представництва інтересів клієнта щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 за договором від №501197183.

Таким чином, розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в цій цивільній справі суд вважає не доведеним, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 9200,00 грн.

Керуючись ст. ст.133, 141, 258-259, 263-265, 268, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором №501197183 від 21 жовтня 2019 року у розмірі 45111 (сорок п`ять тисяч сто одинадцять) гривень 76 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» 1716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) гривень 44 копійки судових витрат зі сплати судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», , адреса: 03035, м. Київ, вул. Солом`янська, 2.

Відповідач: ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений: 09 грудня 2025 року.

Суддя К. Ю. Рязанова