Справа № 441/719/25 Головуючий у 1 інстанції: Ференц О.І.
Провадження № 22-ц/811/2763/25 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю: секретаря Підлужного В.І.;

позивача ОСОБА_1 ;

відповідача Маци І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 08 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 79 517 грн. 45 коп., моральну шкоду в розмірі 25 000 грн., вартість транспортування евакуатором автомобіля з місця ДТП в сумі 4 000 грн., витрати за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи в сумі 8 000 грн. та судові витрати, які складаються з витрат на професійну правову допомогу в сумі 9 000 грн. та витрат зі сплати судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 26.12.2024 року о 12 год. 00 хв. в м. Городок на вул. Львівська, 597 Львівської області ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Suzuki Grand Vitara», д.н.з. НОМЕР_1 , та в порушення ПДР України, здійснюючи поворот ліворуч, не дотримався безпечної швидкості та інтервалу, внаслідок чого вчинив зіткнення з належним позивачу автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті якого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Городоцького районного суду Львівської області від 22.01.2025 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиннені вказаного правопорушення. Згідно з висновком експерта-товарознавця № 5 від 16.01.2025 вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 629 543 грн. 89 коп., ринкова вартість цього автомобіля до моменту пошкодження в ДТП становить 310 506 грн. 44 коп. Також експертом визначено залишкову вартість вказаного автомобіля після ДТП у розмірі 73 588 грн. 89 коп. Враховуючи, що залишки автомобіля він бажає залишити собі, вартість матеріального збитку становить 236 917 грн. 45 коп. (310506,44 грн. - 73588,89 грн.). Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ СК "ПЗУ Україна" і після настання страхового випадку страховиком було виплачено позивачу 157 400 грн. матеріальної шкоди. З врахуванням наведеного зазначалося, що з відповідача підлягає до стягнення різниця між фактичним розміром завданої шкоди та розміром страхового відшкодування, яка становить 79 517 грн. 45 коп. (236917,45 грн. - 157400 грн.).

Крім цього, позивачем були понесені витрати в сумі 4 000 грн. за транспортування евакуатором автомобіля до місця проведення судової експертизи.

Внаслідок пошкодження майна позивачу також була спричинена моральна шкода, повне знищення його автомобіля порушило його нормальні життєві зв`язки, потягнуло додаткові матеріальні затрати, стало джерелом негативних емоцій, вплинуло на реалізацію його намірів та ділових стосунків. З грудня 2024 року він не міг користуватися автомобілем, відтак був обмежений у вирішенні побутових питань. Він проживає в с. Керниця Львівського району, для вирішення більшості питань йому потрібно їхати в м. Городок Львівської області, а для цього він змушений шукати знайомих з автомобілем, користуватися послугами таксі тощо, що призводить до значних матеріальних затрат. Відповідач ухиляється від добровільного відшкодування шкоди, свідомо ігнорує його, не відповідає на телефонні дзвінки, чим завдає йому душевних страждань. Після ДТП він відчуває неспокій, тривожність, часто у нього виникають думки щодо повторення такої ситуації, що негативно впливає на його фізичних та психічний стан. Крім цього в момент ДТП він зазнав сильного страху та переживання за малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була в його автомобілі та отримала легкі тілесні ушкодження. На сьогодні дочка боїться їздити в транспорті, буває, що відмовляється їхати, під час їзди в автомобілі в неї може початися істерика, бо вона боїться автомобілів, які їдуть назустріч. Через необхідність їздити до експерта, в страхову, до адвоката порушився усталений спосіб його життя, він став роздратований, постійні турботи і переживання, щоденні думки та спогади про наслідки ДТП носять психотравмуючий характер. Спричинену йому моральну шкоду оцінює в 25 000 грн.

Крім цього позивач поніс витрати за проведення експертизи в сумі 8 000 грн., витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 9 000 грн. та витрати на сплату судову збору, які також підлягають стягненню з ОСОБА_2 (а.с. 2-6).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 91 517 грн. 45 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 20 000 грн. спричиненої моральної шкоди, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 306 грн. 52 коп. та 6 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено(а.с. 135-139).

Дане рішення оскаржив відповідач.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Звертає увагу на те, що підтверджуючих документів по факту оплати проведеного ремонту позивачем суду представлено не було, а відтак вважає, що автомобіль позивача не відремонтований і докази понесених матеріальних (майнових) збитків у позивача відсутні. Відповідно, неможливо визначити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Зазначає, що позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів щодо понесення ним витрат на правову допомогу адвоката, у зв`язку з чим відсутні були підстави для стягнення судових витрат на правову допомогу.

Вважає, що розмір моральної шкоди, який є предметом позовних вимог (25 000 грн.), не підтверджується ніякими документальними розрахунками.

Звертає увагу на те, що страховик відшкодував повну суму, яку вимагав позивач, без будь-яких затримок у стислий термін, а сам факт наступної переоцінки своїх вимог позивачем не може бути підставою для їх задоволення судом.

Стверджує, що «для Скаржника не зрозуміло, звідки у резолютивній частині рішення взялася цифра 91517 (…) відшкодування матеріальної шкоди» (а.с. 147-149).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки чи бездіяльність особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (частина 6 статті 82).

Судами встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма її учасниками (в тому числі і апелянтом, а відтак доказуванню не підлягає) те, що:

-26.12.2024 року у місті Городку Львівської області в результаті зіткнення автомобіля «Suzuki Grand Vitara», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 та автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП) в результаті якої згадані автомобілі отримали механічні пошкодження;

-22.01.2025 року постановою Городоцького районного суду Львівської області винним у ДТП визнано відповідача ОСОБА_2 (а.с. 9);

-ПрАТ СК "ПЗУ Україна", у якому на момент ДТП була застрахованою цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 (відповідача) виплатило позивачу ОСОБА_1 157 400 грн. страхового відшкодування (а.с. 73-75).

Згідно висновку експерта № 5 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 16.01.2025 року (в подальшому «Висновок експерта») вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , становить (без ПДВ) 236 917 грн. 45 коп. (а.с. 12-68). Наведене апелянтом (відповідачем) належними та допустимими доказами не спростовано, а тому доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що автомобіль позивача не відремонтований і докази в останнього про понесення ним в результаті ДТП майнових збитків відсутні, до уваги прийматися не можуть.

Як вже зазначалося вище, 157 400 грн. з 236 917 грн. 45 коп. матеріального збитку, встановленого в результаті судової транспортно-товарознавчої експертизи, позивачу було виплачено ПрАТ СК "ПЗУ Україна" в якості страхового відшкодування.

Таким чином невідшкодованими залишилися 79 517 грн. 45 коп. (236917,45 грн. - 157400 грн.), які і є предметом позовних вимог.

Тобто, позивачу страховиком відповідача було виплачено максимальний можливий розмір страхового відшкодування: докази про інше у матеріалах справи відсутні.

Відтак, доводи апеляційної скарги з посиланням на те, щостраховик нібито «відшкодував повну суму, яку вимагав Позивач», а позовні вимоги до відповідача є «переоцінкою вимог Позивачем», є надуманими, а тому також до уваги прийматися не можуть.

Як вбачається з Висновку експерта, автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , після його пошкодження в ДТП самостійно пересуватися аж ніяк не міг і позивачем за послуги евакуатора було сплачено 4 000 грн. (а.с. 69).

Матеріалами справи також стверджується, що за проведення згаданої вище судової транспортно-товарознавчої експертизи позивачем було сплачено 8 000 грн. (а.с. 67-68).

Невідшкодовані 79 517 грн. 45 коп. матеріального збитку + 8 000 грн. вартості проведення експертизи + 4 000 грн. вартості послуг евакуатора = 91 517 грн. 45 коп. матеріальної шкоди, які і були стягнуті судом оскаржуваним рішенням.

Відтак, доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що «для Скаржника не зрозуміло, звідки у резолютивній частині рішення взялася цифра 91517 (…) відшкодування матеріальної шкоди», також не можуть прийматися до уваги.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана (зокрема) фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (за загальним правилом).

У відповідності до роз`яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3) і розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (зокрема, стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану п.9).

Постановою Городоцького районного суду Львівської областівід 22.01.2025 року, як судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача ОСОБА_2 та заподіянням майнової шкоди позивачу ОСОБА_1 , результатом чого стало фактично фізичне знищення автомобіля останнього (а.с. 9).

Крім цього, в результаті ДТП тілесні ушкодження отримала малолітня донька позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 72, 76-78).

Таким чином, безспірним є той факт, що позивач в результаті винних дій відповідача зазнав, як моральних, так і інших негативних явищ, і вже майже рік не може отримати відповідного відшкодування у повному розмірі.

За вищенаведених обставин колегія суддів вважає, що присуджена до стягнення на користь позивача з відповідача моральна шкода у розмірі 20 000 грн. відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості і доводи апеляційної скарги в цій частині також до уваги прийматися не можуть.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання цієї правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги (або обов`язку такої оплати; п.1 ч.2 статті 137 ЦПК України).

Пунктом 9 частини 3 статті 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Однією з позовних вимог є позовна вимога про стягнення з відповідача понесених позивачем 9 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, в обґрунтування якої до позовної заяви долучено ордер адвоката на надання правничої допомоги позивачу, розрахунок цих витрат та акт виконаних робіт (а.с. 79-80).

Відтак, відповідачу з часу пред`явлення позову до нього було відомо те, що позивач претендує на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які він сплатив або зобов`язаний сплатити за надання йому правничої допомоги, а також про розмір цих витрат.

Суд оскаржуваним рішенням позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 9 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу задовольнив частково у розмірі лише 6 000 грн.

З урахуванням наведеного вище доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів понесення ним витрат на правову допомогу адвоката, у зв`язку з чим були відсутні підстави для стягнення цих судових витрат, також до уваги прийматися не можуть.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Городоцького районного суду Львівської області від 08 липня 2025 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 10 грудня 2025 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.