Номер провадження: 22-ц/813/2953/25
Номер провадження: 22-ц/813/3261/25
Справа № 946/9614/23
Головуючий у першій інстанції Присакар О. Я.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Вадовської Л.М.,

Комлевої О.С.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

представника ОСОБА_1 - адвоката Батуріної Г.О.,

представника АБ «Південний» - адвоката Кувшинової В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Батуріна Ганна Олександрівна, на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 жовтня 2024 року, повний текст якого складено 24 жовтня 2024 року, та на додаткове рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2024 року, повний текст якого складено 20 листопада 2024 року, ухвалених під головуванням судді Присакар О.Я., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» про захист прав споживачів,

встановив:

08.12.2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» (далі - ПАТ АБ «Південний») про зобов`язання відновити стан рахунку № IBAN НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ АБ «Південний» на ім`я ОСОБА_1 , шляхом зарахування коштів у розмірі 8 620,50 Євро.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 20.10.2020 року між ПАТ АБ «Південний» та ОСОБА_1 було укладено заяву-договір банківського рахунку з використанням електронного платіжного засобу НОМЕР_3.

ОСОБА_1 працює моряком та у період з 26.10.2020 року по 14.03.2021 року працював за трудовим контрактом моряка на посаді другого механіка.

14.12.2020 року на банківський рахунок ОСОБА_1 надійшли кошти у розмірі 5 400,00 Євро, таа 30.12.2020 року - ще 5 400,00 Євро.

13.01.2021 року у період з 23 год. 03 хв. до 23 год. 58 хв, та 14.01.2021 року у період з 10 год. 29 хв. по 10 год. 39 хв. з рахунку ОСОБА_1 було проведено 21 транзакцію по списанню коштів по 417,26, 417,73, 417,87 Євро на загальну суму 8 620,50 Євро.

Після останньої транзакції 14.01.2021 року о 10 год. 39 хв. банк заблокував картку та призупинив операції по списанню коштів.

15.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ АБ «Південний» із заявою про надання інформації щодо здійснених операцій з перерахування коштів з його рахунку.

Згідно відповіді ПАТ АБ «Південний», з платіжної картки потерпілого були здійснені операції на загальну суму 8 620,50 Євро, з використанням технологій Full 3D Secure, тобто з підтвердженням операції за допомогою динамічного паролю, надісланого на телефонний номер, який закріплено за потерпілим в інформаційних системах банку, а саме: НОМЕР_2 .

Як стало відомо позивачу, 13.01.2021 року (тобто у період перебування ОСОБА_1 у рейсі поза межами території України) о 17:37 невідомою особою здійснено заміну його сім-карти з абонентським номером НОМЕР_2 на нову, у зв`язку з її втратою, за адресою: м. Київ, вул. Привокзальна, 3. Тобто, позивач об`єктивно не мав можливості отримувати будь-які повідомлення банку, в тому числі і динамічний пароль на списання коштів, адже його сім-карта вже була недійсна. Позивач стверджує, що він не санкціонував вчинення спірних транзакцій, свою банківську картку та пін-код до неї нікому не передавав, оскільки у цей час він перебував за кордоном, працював на судні у морі, де не було ані мобільного зв`язку, ані Інтернету, ані мобільного банкінгу, а на його номер телефону не надходило жодних дзвінків для підтвердження здійснення банківських операцій.

21.04.2021 Ізмаїльським РВП ГУНП в Одеській області було відкрито кримінальне провадження №0000129 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: стосовно крадіжки грошових коштів з банківської картки ОСОБА_1 . Наразі досудове розслідування триває.

18.06.2021 року позивачем було надіслано відповідачу досудову вимогу, в якій він просив повернути йому 8620,50 Євро та пеню протягом 5 днів з дня отримання даної вимоги.

Однак, станом на день подання позову, відповідач вимоги позивача не виконав, кошти не повернув, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.10.2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено (т.2, а.с.103-109).

Крім того, додатковим рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.11.2024 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ АТ «Південний» стягнуто судові витрати на правничу допомогу у розмірі 17 500,00 грн. (т.2, а.с.149-150).

В апеляційних скаргах представник ОСОБА_1 - адвокат Батуріна Г.О. ставить питання про скасування рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.10.2024 року, ухвалення нового судового рішення, яким позов задовольнити, а також про зміну додаткового рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.11.2024 року, яким зменшити розмір судових витрат на правничу допомогу на користь ПАТ АТ «Південний», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.2, а.с.153-159).

У відзивах на апеляційні скарги ПАТ АТ «Південний» просить оскаржувані судові рішення залишити без змін, апеляційні скарги - без задоволення, посилаючись на їх необґрунтованість (т.2, а.с.168-177, 196-202).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, заперечення на них, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.10.2024 року та про часткове задоволення апеляційної скарги на додаткове рішення того ж суду від 11.11.2024 року, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не було доведено факту зняття коштів з банківської картки поза його волею (т.2, а.с.103-109).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Статтею 1073 ЦК України визначено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

20.10.2020 року між ПАТ АТ «Південний» та ОСОБА_1 було укладено заяву-договір банківського рахунку з використанням електронного платіжного засобу № НОМЕР_3 (т.1, а.с.160-239).

Тобто між ПАТ АТ «Південний» та ОСОБА_1 виникли спільні зобов`язання, відповідно до яких банк повинен був за розпорядженням клієнта здійснювати перерахування грошових коштів з його рахунку відповідно до умов діючого законодавства України та укладеного договору.

Крім того, відповідно до п. 4.1.15 вказаного договору держатель платіжної карти (ПК) несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією до моменту його звернення в Банк та блокування ПК, і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки в СТОП-ЛИСТ Платіжною системою (т.1, а.с.178).

Пунктом 9.16 вказаного договору встановлено, що підключаючись до послуги «Mobi-Card», Держатель ПК погоджується, що інформація за вказаною платіжною карткою передаватиметься по незахищених каналах зв`язку і може стати відомою третім особам. При цьому всю відповідальність за розголошення інформації про стан КР третім особам, що може статися внаслідок надсилання Банком інформації через незахищені канали зв`язку. Держатель ПК бере на себе. Банк не несе відповідальності за несвоєчасну доставку SMS- повідомлень чи цілковиту її відсутність оператором мобільного зв`язку або за зміну внутрішньої політики оператора мобільного зв`язку відносно операцій з доставки SMS-повідомлень на мобільний телефон.

У п. 6.26.4 договору вказано, що для замовлення послуги/товару за допомогою мережі Інтернет Держатель картки вказує за потреби тип картки, номер картки, термін дії картки та останні три цифри надруковані на смузі для підпису картки поряд з номером (CVC2 або СУУ2) (на картках Visa Virtuon - з лицевої сторони картки) у відповідні поля запиту. На сайтах, які підтримують Технологію 3-D Secure, необхідно додатково ввести в поле запиту динамічний пароль, згенерований та відправлений Банком у SMS повідомленні на ідентифікований Банком мобільний номер телефону Держателя платіжної картки.

Крім того, у п. 6.26.4 вказано, що у разі втрати/крадіжки мобільного телефону або зміну номера мобільного телефону, на номер якого Банком направляються динамічні паролі, Держатель ПК зобов`язується негайно інформувати Банк.

Тобто, банк попередив, а позивач погодився, що по-перше: вся відповідальність за використання платіжної картки через мережу Інтернет покладається саме на клієнта, а по-друге: для здійснення будь-яких операцій через мережу Інтернет рекомендується використовувати окрему платіжну картку Visa Virtuon.

Згідно ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон) визначено, що платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до п. 14.12 ст. 14 Закону користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.

Згідно п. 14.16 ст. 14 Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.

Аналогічні норми містить Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 у редакції, чинній на момент списання грошових коштів. Зазначеним Положенням також передбачено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.

Відповідно до п.п. 6.3-6.8 Положення користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач зобов`язаний негайно повідомити емітента або визначену ним юридичну особу про втрату спеціального платіжного засобу в порядку та формі, установлених договором. В іншому разі емітент не несе відповідальності за платіжні операції, ініційовані за допомогою цього спеціального платіжного засобу, до отримання такого повідомлення, якщо інше не встановлено договором.

Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу зобов`язаний ідентифікувати держателя і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього спеціального платіжного засобу.

Порядок подання повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу та внесення спеціального платіжного засобу до стоп-списку і його вилучення з нього визначаються у внутрішньобанківських правилах банку, розроблених з урахуванням вимог цього Положення, правил платіжної системи, та обумовлюються в договорі.

Емітент у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 14.12.2020 року на банківський рахунок ОСОБА_1 надійшли кошти у розмірі 5400,00 Євро, 30.12.2020 року - ще 5 400,00 Євро.

13.01.2021 року у період з 23 год. 03 хв. до 23 год. 58 хв, та 14.01.2021 року у період з 10 год. 29 хв. по 10 год. 39 хв. з рахунку ОСОБА_1 було проведено 21 транзакцію по списанню грошових коштів по 417,26, 417,73, 417,87 Євро на загальну суму 8 620,50 Євро (т.1, а.с.23-27).

Після останньої транзакції 14.01.2021 року о 10 год. 39 хв. банк заблокував картку та призупинив операції по списанню коштів.

Операції з перерахуванням коштів з рахунку ОСОБА_1 були здійснені з використанням технологій Full 3D Secure, тобто з підтвердженням операції за допомогою динамічного паролю, надісланого на телефонний номер, який закріплено за позивачем в інформаційних системах банку, а саме: НОМЕР_2 (т.1, а.с.36).

Заявник в апеляційній скарзі стверджує, що ОСОБА_1 спірних транзакцій не вчиняв, свою банківську картку та ПІН-код до неї нікому не передавав, оскільки у цей час перебував за кордоном, працював на судні у морі, де не було ані мобільного зв`язку, ані інтернету, а на його мобільний номер не надходило жодних дзвінків для підтвердження здійснення банківських операцій.

Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження зазначених доводів ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не надав.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Як вбачається із листів ПАТ «Київстар» № 795/з/кт від 24 січня 2022 року, № 3135/з від 14 червня щодо інформації та № 5506/3/КТ від 18.08.2022 року за період часу з 13.01.2022 року по 15.01.2022 року роботи сім-картки із абонентським номером НОМЕР_2 , в період з 13.01.2021, 00:00:00 по 14.01.2021, 23:59:59 надходили СМС - повідомлення в конкретний час зі статусом самого СМС - повідомлення: «доставлено», тобто отримано споживачем телекомунікаційних послуг, а саме: 13.01.2021 22:55 доставлено, 13.01.2021 23:03 доставлено, 13.01.2021 23:16 доставлено, 13.01.2021 23:47 доставлено, 13.01.2021 23:48 доставлено, 13.01.2021 23:50 доставлено, 13.01.2021 23:51 доставлено, 13.01.2021 23:52 доставлено, 13.01.2021 23:54 доставлено, 13.01.2021 23:57 доставлено, 13.01.2021 23:58 доставлено, 14.01.2021 10:29 доставлено, 14.01.2021 10:30 доставлено, 14.01.2021 10:31 доставлено, 14.01.2021 10:32 доставлено, 14.01.2021 10:33 доставлено, 14.01.2021 10:34 доставлено, 14.01.2021 10:34 доставлено, 14.01.2021 10:35 доставлено, 14.01.2021 10:37 доставлено, 14.01.2021 10:38 доставлено (т.1, а.с. 144-147, 151-152, 153-154).

Крім того, ПАТ «Київстар» зазначило, що 13.01.2022 року о 17:37 у магазині під брендовим іменем «Київстар» у м. Київ, вул. Привокзальна, 3, було здійснено заміну сім-карти НОМЕР_2 на нову, у зв`язку із втратою. Відомостей щодо особи-заявника та відео-фіксації події немає. Телекомунікаційні послуги за даним номером надавались на умовах передплаченої форми обслуговування знеособлено (анонімно). Заміна, блокування та відновлення (розблокування) сім-карти для таких абонентів не потребує пред`явлення заявником документів, що посвідчують особу на підставі унікальної інформації, яка надає особа-заявник (т.1, а.с.174-176).

Таким чином, враховуючи:

необережність позивача, який в якості контактного номеру зазначив анонімний номер мобільного телефону;

не врахував можливість зміни сім-карти без безпосередньої ідентифікації особи, не повідомив банк про можливу тимчасову відсутність мобільного зв`язку;

тривалий час не перевіряв наявність мобільного зв`язку (майже два місяці, а саме: з 13.01.2021 року по 15.03.2021 року) суд першої інстанції дійшов правильного висновку про та, що саме це всі обставини призвели до можливості використання вказаного контактного номеру телефона для здійснення транзакцій.

Більше того, в матеріалах справи міститься рішення Київського районного суду м. Одеса 06.12.2022 року у цивільній справі № 947/2091/21, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного суду від 17.07.2023 року, яким було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Південний» про захист прав споживачів. Ухвалою Верховного Суду від 02.10.2023 року у відкриті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 06.12.2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17.07.2023 року було відмовлено (т.1, а.с.115-137).

Рішенням Київського районного суду м. Одеса 06.12.2022 року, зокрема, встановлено, що з боку банку були виконані всі визначені умовами договору та законодавства дії щодо виконання своїх вимог по здійсненню транзакцій, але саме необережність позивача призвела до можливості використання його платіжної картки третіми особами без його згоди.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції. Ураховуючи, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 жовтня 2024 року не підлягає задоволенню.

Що стосується апеляційної скарга на додаткове рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2024 року, колегія суддів зазначає наступне.

Задовольняючи заяву відповідача щодо стягнення з позивача судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги у розмірі 17 500,00 грн., суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги були залишені без задоволення, а розмір витрат є доведеним та обґрунтованим (т.2, а.с.147-150).

Проте, колегія суддів не в повному обсязі погоджується із розміром судових витрат на правничу допомогу відповідача у суді першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За правилами ч. ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження своїх доводів АТ «Південний» було надано:

- договір про надання правової допомоги № 1/6-18 від 18.06.2018 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «ЮРПРАЙМ» та АТ «Південний» (т.2, а.с.119-120);

- додаткові угоди № 1/6-18 від 18.12.2018 року, 18.12.2019 року, 16.12.2020 року, 31.12.2021 року та 21.12.2022 року до вищевказаного договору (т.2, а.с.118, 120зворот-122зворот);

- квитанцію про сплату послуг за надання правової допомогу у розмірі 17 500,00 грн. (т.2, а.с.117).

Також було надано Акт прийому-передачі виконаних робіт від 17.10.2024 року, відповідно до якого Адвокатське об`єднання «ЮРПРАЙМ» АТ «Південний» було надання такі послуги:

-складання заяви про закриття провадження;

-складання відзиву на позовну заяву;

-складання заперечень;

-складання та подання заяв про відеоконференцію за весь час розгляду справи;

-участь в одному судовому засіданні.

Загальна вартість цих послуг склала 17 500,00 грн. (т.2, а.с.116).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений також і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18).

Присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції, Європейський Суд з прав людини застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року).

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, через призму критеріїв, встановлених ч. 4 ст. 137 та ч. 3 ст. 141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді першої інстанції.

При зменшенні витрат на правову допомогу апеляційним судом враховано:

- чи змінювалася правова позиція сторін у справі протягом розгляду справи у суді першої інстанції;

- чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 року у справі №910/20852/20.

Як вбачається з матеріалів справи, Адвокатське об`єднання «ЮРПРАЙМ», в особі адвоката Кувшинової В.П., надавала правову допомогу АТ «Південний» протягом розгляду справи у суді першої інстанції, тому, відповідно, була обізнана у справі з усіма деталями, що з неї випливають.

З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись, у тому числі такими критеріями, як справедливість, обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат АТ «Південний» на правничу допомогу та про необхідність покладення на позивача ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених АТ «Південний» у суді першої інстанції, у розмірі 4 500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Батуріна Ганна Олександрівна, на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 жовтня 2024 року, залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 жовтня 2024 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Батуріна Ганна Олександрівна, на додаткове рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від11 листопада 2024 задовольнити частково.

Додаткове рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської року від 11 листопада 2024 року змінити.

Зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу із 17500 грн. до 4500 грн. (чотири тисячі п`ятсот гривень).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

У зв`язку з перебуванням судді Комлевої О.С. у відпустці, повне судове рішення складено 10.03.2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.М. Вадовська

О.С. Комлева