____________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/5740/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2025 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Скриль Ю.А.,

за участю секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на навчання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивачки додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на навчання та харчування за 2024-2025 навчальний рік в приватному навчальному закладі «Світоч», у твердій грошовій сумі у розмірі 63 500,00 грн та судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог позивачка посилалася на наступне, з 12 вересня 2008 року по 30 вересня 2013 року сторони перебували у шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 вересня 2013. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 . Позивачка також зазначила, що на її утриманні також знаходиться неповнолітня донька ОСОБА_4 , 2017 року народження. Відповідач проживає окремо, вихованням, матеріальним забезпеченням та в цілому життям свого сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не цікавиться. Усі питання щодо виховання, розвитку та здоров`я дитини вирішуються позивачкою, яка на цей час виховує сина самостійно, без будь-якої участі та підтримки з боку відповідача. Відповідач добровільно відмовляється надавати матеріальну допомогу. На підставі рішення Київського районного суду м.Одеси по справі № 947/4335/23 від 07.06.2023 року стягнуто аліменти з Відповідача на користь Позивачки на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця та до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26.01.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою Одеського Апеляційного суду по справі 947/5680/25 від 01.09.2025 було залишено без змін рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.04.2025 та стягнуто аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3196 щомісячно з подальшою індексацією з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 11.02.2025 і до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка стверджує, що її матеріальний стан змінився, оскільки зросли витрати на утримання дитини, дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в приватному ліцеї «Світоч» та наразі є учнем 9 класу. У зв`язку з навчанням у приватному ліцеї дитина потребує додаткових витрат на навчання. У період за 2024 по 2025 року навчальний рік позивачка понесла витрати на освітні послуги, які складають: оплату на навчання та харчування, загальна сума витрат на навчання та харчування у приватному ліцеї становить 127 000 грн., з яких 99 0000 грн витрати на навчання, 28 000 грн витрати на харчування, що підтверджується довідкою ТОВ «Одеський приватний ліцей «Світоч» №89 від 28.11.2024, про сплату за навчання та харчування у ліцеї. Таким чином, відповідач повинен сплатити половину вартості понесених витрат на навчання дитини, що становить 63 500, 00 грн., яку у добровільному порядку відмовляється сплатити, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А. від 16.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Ухвала суду від 16.09.2025 про відкриття провадження у справі направлена на адресу реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 .

Представником відповідача адвокатом Смирновою Л.П. 12.11.2025 подано відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити посилаючись на наступне: після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матірю, батько дитини надавав матеріальну допомогу на утримання сина у добровільному порядку до звернення позивачки з позовом про стягнення аліментів, надалі сплачує аліменти за рішенням суду. Навчання ОСОБА_5 в ТОВ «Одеський приватний ліцей «Світоч» відбувається за договором №25 від 01.09.2024 року укладеного матерію ОСОБА_6 та батьком ОСОБА_7 , що підтверджується довідкою №65 від 08.07.2025 року. Погодження від ОСОБА_2 на укладення такого договору не отримувалось, що суперечить ст. 181 СК України, яка визначає утримання дитини повинно відбуватись за домовленістю батьків. Позивачкою не надано жодного обгунтування у необхідності навчання сина ОСОБА_5 в ТОВ «Одеський приватний ліцей «Світоч» на платній основі в той час коли в Україні залишається на гарному рівні безкоштовне навчання, не надано обгунтування унікальності ТОВ «Одеський приватний ліцей «Світоч» для отримання освіти дитиною у порівнянні з загальними безкоштовними школами. Тому вважає, що не достатньо надати доказів навчання на платній основі дитини щоб стягнути кошти з батька, потрібно довести необхідність такого навчання для дитини та можливість батька надавати таку оплату. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Згідно обставин справи, підставою для звернення до суду з даним позовом стали обставини щодо понесення позивакою додаткових витрат на утримання дитини, які полягають у витратах на навчання.

Отже, понесені витрати на навчання, в розумінні вимог чинного законодавства, а також з урахуванням того факту, що з відповідача стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання дитини не можуть вважатись додатковими, так як не пов`язані з виникненням особливих обставин, тобто, в даному випадку, дані витрати неможливо вважати додатковими, що викликанні особливими обставинами, в розумінні ст.185 СК України. Вказані витрати мають покриватись аліментними платіжками, які відповідач сплачує, на підставі виконавчого листа. Про стягнення аліментів заявляє сама позивачка тому відповідач не доводить ці обставини своїми письмовими доказами.

При вирішенні питання утримання батьками неповнолітніх дітей суд повинен враховувати матеріальний стан обох батьків та можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини кожного з них окремо.

Позивачка ОСОБА_1 не надала жодного доказу щодо наявності у неї матеріального доходу. Відповідач ОСОБА_2 перебуває з позивачкою ОСОБА_1 у розірваному шлюбі з 2013 року, на протязі 10 років добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання сина ОСОБА_8 , і тільки в 2023 році ОСОБА_1 подала позов про стягнення аліментів, при цьому говорить про зміну її матеріального становища, яке не підтверджує жодним документом. З 2023 року ОСОБА_2 сплачує аліменти через Ширяївський ВДВС у Березівському районі Одеської області ПМУМЮ міста Одеса про що заявляє сама позивачка у позовній заяві. В 2025 році змінено форма стягнення аліментів з 1/4 частки від доходів на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі за позовною заявою ОСОБА_1 . Заява позивачки про те, що до моменту подачі позову про стягнення аліментів відповідач не приймав участі у вихованні та утриманні сина є голослівною та не підтверджені жодним доказом, відповідач не визнає такі обставини. На даний час у відповідача ОСОБА_2 на утриманні є друга дитина, син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актовим записом №10701 про народження (копія додається). Крім того, відповідач ОСОБА_2 виконує постійний догляд за батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який являється інвалідом другої групи та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12ААД № 399172 від 23.10.2024 року, довідкою ВЛК №33 від 23.09.2024 року, висновком № 70 від 23.09.2024 року, Актом №07-22/14 від 24.09.2024 року про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (копії документів додаються). Відповідач ОСОБА_2 проживає та зареєстрований разом з батьком та матір`ю ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка має тяжкі захворювання та потребує лікування, що підтверджується довідкою №16 від 28.01.2025 року про сумісне проживання відповідача з батьками за адресою: АДРЕСА_1 , та довідкою ВЛК №31 від 23.09.2024 року про захворювання ОСОБА_11 (копії довідок надаються). Враховуючи вищезазначене, вважає позов не обґрунтованим, не доведеним та не підлягаючим задоволенню.

13.11.2025 позивачка ОСОБА_1 надала відповідь на відзив у якій зазначила, що навчання сина у приватному ліцеї «Світоч» є бажання їх сина, а батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та поважати вибір дитини, тому просить відзив не брати до уваги та позовні вимоги задовольнити.

18.11.2025 представник відповідача адвокат Смирнова Л.П. надала суду заперечення на відзив у яких просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою BP № 789-ХІІ від 27.02.1991, визначено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що з 12 вересня 2008 року по 30 вересня 2013 року сторони перебували у шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 вересня 2013 року по справі № 509/3827/13-ц.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджуються свідоцтвом про народження дитини, серії НОМЕР_1 від 07.12.2010.

Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 .

На підставі рішення Київського районного суду м.Одеси по справі № 947/4335/23 від 07.06.2023 року стягнуто аліменти з Відповідача на користь Позивачки на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця та до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26.01.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Одеського Апеляційного суду по справі 947/5680/25 від 01.09.2025 було залишено без змін рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.04.2025 та стягнуто аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3196 щомісячно з подальшою індексацією з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 11.02.2025 і до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Отже, аліменти на утримання дитини позивач сплачує за рішенням суду у примусовому порядку, про що свчдчть виконавче провадження №72891128, докази щодо наявності заборгованісті зі сплати аліментів, матеріали справи не містять.

Дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається у ТОВ «Одеський приватний ліцей «Світоч» та наразі є учнем 9 класу.

У період 2024 по 2025 року позивачка понесла витрати на освітні послуги, які складають: оплату на навчання та харчування у школі.

Загальна сума витрат на навчання та харчування у школі становить 127 000 грн, яка складається з 99 000 грн витарти за навчання, 28 000 грн витарти за харчування, що підтверджується довідкою від 08.07.2025 №65 ТОВ «Одеський приватний ліцей «Світоч» про сплату за навчання та харчування у школі.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей180,183,185,193,198,199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Верховний Суд у постанові від 14.01.2019 року винесеній у справі № 751/4312/16-ц зауважив, що до таких особливих обставин закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Позивачкою заявлені вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат у зв`язку із навчанням дитини у ТОВ «Одеський приватний ліцей «Світоч».

Згідно з п. 18 постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.

Як вбачається з долучених до позовної заяви доказів, додаткові витрати, понесені позивачкою складаються з: витрат на освітні послуги та харчування.

Відповідно до вимог закону, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. А отже витрати, зазначені позивачкою, є поточними витратами на утримання дитини, входять до складу аліментів призначених до щомісячного стягнення, і не належать до додаткових витрат в розумінніст. 185 СК України.

Зазначений висновок суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України, викладеній 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та у постанові Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №751/4312/16-ц відповідно яких виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України(далі по тексту - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так, посилання позивачки на те, що додаткові витрати були понесені на відвідування приватного ліцея та харчування, є безпідставними, оскільки не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Вказаний висновок повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 205/4622/16-ц, провадження № 61-22588св18.

Таким чином, судом встановлено, що витрати, які позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь понесені при звичайному способі життя, та не викликані особливими обставинами, а відтак не є додатковими витратами у розумінні положень ст. 185 СК України. При цьому, вказані витрати здійснювались позивачкою на власний розсуд, без погодження з відповідачем, що також підтверджується довідкою від 08.07.2025 №65, з якої вбачається, що договір №25 на навчання сина у приватному закладі укладений позивачкою та ОСОБА_7 , а не відповідачем.

Крім того, суд зауважує, що у відповідності до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути збільшено за рішенням суду, а тому позивачка не позбавлена можливості звернутись із позовом до суду про зміну розміру аліментів, в разі такої необхідності.

Відповідно до cтатті 53 Конституції України повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

Отже, позивачкою не доведено існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини в приватному ліцеї, при наявності можливості отримання дитиною безкоштовної середньої освіти, гарантованої державою, та не наведено мотивів вибору освітнього закладу, що зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання обох батьків, а також погодження такого вибору з матір`ю дитини.

З огляду на вказане, понесення таких витрат суд розцінює, як добровільне волевиявленням одного з батьків, тобто позивачки у даному випадку.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вказане та з огляду на те, що позивачкою не підтверджено належними та допустимими доказами понесення витрат, які викликані особливими обставинами дитини і ці витрати є додатковими у розумінні статті 185 СК України, тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.141,180,181,185 Сімейного кодексу України, ст.12,81,133,141,247,263-265, 280, 352,354,367 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на навчання дитини відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення складене та підписане 08.12.2025.

Суддя Ю. А. Скриль