КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 грудня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участі секретаря Спис Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Данилова Юрія Валентиновича на рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Релігійної організації «Єврейська релігійна громада м. Києва» про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача грошову суму у розмірі 1 628 719, 42 грн, суму виконавчого збору - 162 871, 94 грн, мінімальні витрати виконавчого провадження 300, 00 грн, що разом становить суму - 1 791 891, 36 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що позивач 17 червня 2022 року, здійснюючи ввезення на митну територію України з Німеччини через пункт пропуску «Рава-Руська-Хребенне» митного посту «Рава-Руська» Львівської митниці транспортний вантаж «електровелосипеди без акумуляторів» в кількості 100 шт. від місця завантаження на території Німеччини до місця призначення (розвантаження) на території України, був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ст. 485 МК України постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2023 року і присуджено штраф у розмірі 50 % від несплаченої суми митних платежів - 1 628 719, 42 грн.

Оскільки вантаж «електровелосипеди без акумуляторів» у кількості 100 шт. від місця завантаження на території Німеччини до місця призначення (розвантаження) на території України позивач доставив на адресу відповідача - Релігійної організації «Єврейська Релігійна Громада м. Києва» без жодних застережень щодо перевезення, оформлення митних документів відбувалося на підставі довіреності від 08 червня 2022 року, виданої позивачу керівником відповідача, позивач, посилаючись на вимоги статей 1166, 1172 ЦК України, вважає, що збитки, понесені сплатою штрафу і супутніх витрат, йому має відшкодувати відповідач.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 13 травня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 звернувся його представник - адвокат Данилов Ю.В., який, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги, зокрема, скаржник заперечує проти висновків суду про те, що позивачем вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів у розмірі 3 257 438,84 грн.

Звертає увагу на те, що позивач працював водієм в ТОВ «Орлан-Транс-Груп» і його відповідальність полягала в доставці вантажу отримувачу Товару, водій не може нести відповідальність за ухилення від сплати митних платежів. Позивач подав документи, які йому надав отримувач товару, тому і відповідальність має нести особа, яка отримувала гуманітарний товар та складала відповідні документи.

Скаржник вказує, що він лише виконував функції найманого працівника і не знав та і не повинен був знати, яким чином оформлюються документи для перевезення вантажів. Вся митна документація оформлювалась відповідачем, а позивач лише транспортував вантаж за вказаним маршрутом, тому порушення вчинив саме замовник товару, тобто відповідач у справі.

Вказує, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, не дав належної оцінки доводам позивача про те, що у даних правовідносинах слід застосувати положення статті 1172 ЦК України, відповідно до якої замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

Відповідач, Релігійна організація «Єврейська релігійна громада м. Києва», не скористалась свої правом, передбаченим частиною першою статті 360 ЦПК України, на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Драюк І.В. підтримала апеляційну скаргу, посилаючись на викладені в ній доводи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач, Релігійна організація «Єврейська релігійна громада м. Києва» свого представника для участі у справі не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень частини першої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_1 працював в ТОВ «Орлан-Транс-Груп» на посаді водія, неодноразово виконував міжнародні та внутрішні перевезення вантажів транспортними засобами підприємства.

Під час виконання чергового перевезення, на підставі генерального (довгострокового) договору № 310522/1 на транспортно-експедиторські послуги від 31 травня 2022 року, транспортного замовлення № 25 від 06 червня 2022 року до договору №310522/1 на транспортно-експедиторські послуги від 31 травня 2022 року, заявки № KIF-143-22 на транспортно-експедиційні послуги від 06 червня 2024 року за маршрутом Німеччина-Україна (отримувач вантажу - Релігійна Організація «Єврейська Релігійна Громада м. Києва») транспортними засобами підприємства НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання доставити вантаж, а саме «електровелосипеди без акумуляторів» в кількості 100 шт від місця завантаження на території Німеччини до місця призначення (розвантаження) на території України.

17 червня 2022 року на митну територію України з Німеччини через пункт пропуску «Рава-Руська-Хребенне» митного посту «Рава-Руська» Львівської митниці ОСОБА_1 на адресу Релігійної Організації «Єврейська Релігійна Громада м. Києва» ввіз товари: «електровелосипеди без акумуляторів, в асортименті».

Відповідно до товаросупровідних документів, які слідували разом з товаром (CMR від 14 червня 2022 року № 00533, довіреність від 08 червня 2022 року № б/н, лист від 08 червня 2022 року № б/н), у транспортному засобі переміщувалось 100 одиниць (штук) «електровелосипедів без акумуляторів, в асортименті» загальною вагою - 3 000 кг.

17 червня 2022 року, з метою визнання вказаного вантажу: «електровелосипеди без акумуляторів в асортименті», у кількості 100 штук, загальною вагою - 3 000 кг, гуманітарною допомогою, митному органу для здійснення митних формальностей і митного контролю подано декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою відповідно додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 1 березня 2022 р. №174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану», та товаросупровідні документи.

Згідно з довіреністю від 08 червня 2022 року, б/н, наданої керівником Релігійної Організації «Єврейська Релігійна Громада м. Києва», ОСОБА_1 було уповноважено представляти інтереси вищевказаної благодійної організації у митних органах, зокрема: подавати митному органу митну декларацію, а також усі необхідні для здійснення митного контролю та оформлення документи; бути присутнім під час митного оформлення вищевказаного майна; одержувати в митних органах документи, оформленні у зв`язку з цією довіреністю; представляти інтереси директора фонду в усіх установах, підприємствах, організаціях, будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, перед усіма фізичними і юридичними особами з питань, що виникли стосовно вищевказаного майна.

Відповідно до поданої декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою та міжнародної автомобільної накладної CMR від 14 червня 2022 року № 00533, відправником товару зазначено організацію «LIMEBIKE GERMANY GMBH» (Німеччина), отримувачем - Релігійну Організацію «Єврейська Релігійна Громада м. Києва».

Пропуск вищезгаданих товарів здійснено відповідно до абзацу 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2022 року № 174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року № 224 «Про затвердження переліку товарів, що визнаються гуманітарною допомогою без здійснення процедури визнання таких товарів гуманітарною допомогою у кожному конкретному випадку, на період воєнного стану та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань гуманітарної допомоги») - за місцем перетину митного кордону України шляхом подання в паперовій або електронній формі декларації, заповненої особою, що перевозить відповідний товар, за формою згідно з додатком 1, без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно із Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності вантажі «велосипеди з допоміжним електродвигуном...» класифікуються у товарній підпозиції 871160 (товарні підкатегорії та в залежності від номінальної потужності електродвигунів), для яких встановлено ставку акцизного податку у розмірі 22 євро за 1 штуку (пп. 215.3.7 п. 215.3 ст. 215 ПК України).

При цьому, підакцизні товари не відносяться до гуманітарної допомоги (крім «підакцизних» товарів, вичерпний перелік яких наведений у статті Закону, серед яких товар «велосипеди з допоміжним електродвигуном...» відсутні).

Листом від 10 січня 2023 року № 299/0/2-23/20 Міністерством соціальної політики України підтверджено, що товари, пропуск яких здійснюється відповідно до абзацу першого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2022 року № 174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» визнаються гуманітарною допомогою за декларативним принципом без прийняття відповідного рішення спеціально уповноважених державних органів з питань гуманітарної допомоги.

На підставі вищевикладеного митні органи прийшли до висновку, що цей товар повинен декларуватися згідно з Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 651, зареєстрованого в Міністерстві фінансів України 14 серпня 2012 року за № 1372/21684 (із змінами), зі сплатою митних платежів. Згідно з протоколом про порушення митних правил № 0029/126000/23 від 20 березня 2023 року, складеним державним інспектором оперативного відділу № 1 управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби Камишевої О. І., встановлено, що зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2023 року у справі № 761/18656/23, що набрала законної сили на підставі постанови Київського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ст. 485 МК України, так як він діяв на підставі довіреності від 08 червня 2022 року, б/н, наданої керівником Релігійної Організації «Єврейська Релігійна Громада м. Києва», за відсутності підстав для декларування велосипедів гуманітарною допомогою та за відсутності законних підстав для набуття права на пільги із сплати митних платежів під час ввезення на митну територію України товару: «електровелосипеди без акумуляторів в асортименті» у кількості 100 штук загальною вагою - 3000 кг, подав 17 червня 2022 року митному органу декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою (відповідно додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2022 року №174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану»), чим вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Відповідно до розрахунку митних платежів загальна сума митних платежів, які необхідно було б сплатити, становить 3 257 438, 84 грн (з яких ввізне мито - 992 879, 13 грн, акциз - 66 854, 70 грн, ПДВ - 2 197 705, 02 грн). Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 штраф у розмірі 50 % від несплаченої суми митних платежів, а саме: 1 628 719, 42 грн.

На виконання постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 28 серпня 2023 року, 16 січня 2023 року Корюківським відділом державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо позивача відкрито виконавче провадження № 73838981 про стягнення з 1 628 719, 42 грн. На карткові рахунки накладено арешт. У межах виконавчого провадження № 73838981, на підставі ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 162 871, 94 грн та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 300, 00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про їх необґрунтованість, оскільки грошові кошти, про стягнення яких з відповідача просить позивач, є стягненням у вигляді штрафу за порушення митних правил, яке накладено на позивача на підставі ст. 485 МК України за рішенням суду, що набрало законної сили.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною першою статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 , посилаючись на положення статті 1166, частини першої, другої статті 1172 ЦК України, та вказуючи, що вантаж «електровелосипеди без акумуляторів» в кількості 100 шт. від місця завантаження на території Німеччини до місця призначення (розвантаження) на території України, позивачем доставлено на адресу відповідача - Релігійної Організації «Єврейська Релігійна Громада м. Києва» без жодних застережень щодо перевезення, оформлення митних документів відбувалось саме на підставі довіреності від 08.06.2022 року, б/н, наданої керівником Релігійної Організації «Єврейська Релігійна Громада м. Києва», вважав, що відповідач повинен відшкодувати йому завдану шкоду у розмірі накладеного судом штрафу, а також витрати виконавчого провадження.

Однак, такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2023 року у справі № 761/18656/23, яка набрала законної сили на підставі постанови Київського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року, ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил за ст. 485 МК України, та накладено на нього стягнення у виглядіштрафу у розмірі 50 % від несплаченої суми митних платежів, а саме: 1 628 719, 42 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Доводи, викладені позивачем в обґрунтування позовних вимог, фактично зводяться до незгоди із рішеннями судів, якими ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ст. 485 МК України, так як він, діючи на підставі довіреності від 08 червня 2022 року, б/н, наданої керівником Релігійної Організації «Єврейська Релігійна Громада м. Києва», за відсутності підстав для декларування велосипедів гуманітарною допомогою та за відсутності законних підстав для набуття права на пільги із сплати митних платежів, під час ввезення на митну територію України товару: «електровелосипеди без акумуляторів в асортименті» у кількості 100 штук, подав 17 червня 2022 року митному органу декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою (відповідно додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2022 року №174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану»), чим вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Згідно з частинами першою, другою статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В свою чергу, штраф - це основне адміністративне стягнення, яке за своєю суттю є грошовим стягненням, що накладається на громадян, які вчинили адміністративне правопорушення (стаття 27 КУпАП).

Незгода позивача із рішенням суду про накладення на нього стягнення за порушення митних правил, не може бути підставою для покладення відповідальності на Релігійну Організацію «Єврейська Релігійна Громада м. Києва» по відшкодуванню позивачу збитків.

Крім того, сплата штрафу за вчинене адміністративне правопорушення не є збитками в розумінні статті 22 ЦК України.

Апеляційний суд також відхиляє доводи позивача про застосування до даних правовідносин статті 1172 ЦК України, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, між ОСОБА_1 та Релігійною Організацією «Єврейська Релігійна Громада м. Києва» не було укладено договору підряду та не існувало трудових правовідносин.

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з частиною третьою статті 244 ЦК України, Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Зі змісту довіреності від 08.06.2022 року, виданої Релігійною Організацією «Єврейська Релігійна Громада м. Києва» вбачається, що ОСОБА_3 уповноважений представляти інтереси організації стосовно оформлення гуманітарної допомоги, а саме 100 велосипедів. Для чого йому надано право: подавати митному органу митну декларацію, а також усі необхідні для здійснення митного контролю та оформлення документи; бути присутнім під час митного оформлення вищевказаного майна; одержувати в митних органах документи, оформлені у зв`язку із цією довіреністю; представляти інтереси організації в усіх установах, підприємствах, організаціях будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, перед усіма фізичними і юридичними особами з питань, що виникли стосовно вищевказаного майна. (а.с. 13)

Аналіз вищевказаних норм цивільного законодавства свідчить про те, що договір підряду передбачає виконання конкретної матеріальної роботи замовником, а довіреність є лише документом, який надає повноваження іншій особі вчиняти юридичні дії (в даному випадку подавати митному органу документи, необхідні для здійснення митного контролю та оформлення) від імені довірителя, це лише інструмент представництва перед третіми особами і не є самостійним договором.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач не зміг належними доказами підтвердити, що його право або законний інтерес було порушено відповідачем.

Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Данилова Юрія Валентиновича слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381-384 України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Данилова Юрія Валентиновича залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст судового рішення складений 03.12.2025 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді : С.А. Голуб

К.П. Приходько