Справа № 346/6340/25
Провадження № 2/346/3426/25
УХВАЛА

про залишення позову без руху

05 грудня 2025 р.м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Третьякова І.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И Л А:

04.12.2025р. адвокат Репало О.О., діючи в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом в якому просить зобов`язати ОСОБА_2 відновити паркан, який був ним пошкоджений під час ДТП 30.08.2025р. за адресою: АДРЕСА_1 . Також просив звільнити позивача від сплати судового збору через скрутне матеріальне становище.

Дослідивши матеріли позовної заяви, приходжу до висновку, що її подано без додержання вимог, викладених у статті 177 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно пп. 2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2025 року встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та становить 3028,00 гривень.

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру. Таким чином, ОСОБА_1 повинна була сплатити судовий збір в розмірі 0,4 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211,20 грн.

Усунення вказаного недоліку можливе шляхом сплати вищезазначеної суми та подання на адресу суду відповідних письмових доказів (квитанції, платіжного доручення тощо).

Щодо клопотання про звільнення від сплати судового збору, вважаю за необхідне вказати наступне.

В п. 1 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" зазначено, що судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

В частині 2 ст. 133 ЦПК України зазначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або

2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або

4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч.2 ст. 8 Закону).

В змісті позовної заяви, ОСОБА_3 не зазначив на підставі якого пункту ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» він просить звільнити позивача від сплати судового збору, однак просив врахувати, що ОСОБА_1 не має постійного місця роботи, є жінкою похилого віку та має тяжке матеріальне становище.

Пункт 1 ч.1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» передбачає можливість суду відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи.

Відомостей про доходи ОСОБА_1 за попередній календарний рік матеріали справи не містять.

В підтвердження скрутного матеріального становища позивача було надано лише відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу ОСОБА_1 за період з квітня по червень 2025р. з яких слідує, що у вказаний період сукупний дохід позивача склав 17642,72 грн.

Суд зазначає, що вказаних відомостей не достатньо для підтвердження тяжкого матеріального стану позивача, а відтак не вбачає підстав для звільнення її від сплати судового збору. За вказаних обставин суд відмовляє в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Згідно з частиною 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. 177, 185, 260, п. 13 ч.1 ст. 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И Л А:

В задоволенні клопотання представник позивача ОСОБА_3 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП - залишити без руху.

Надати позивачу для виправлення недоліків позовної заяви п`ятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Третьякова І. В.