ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 642/7779/24
Номер провадження 22-ц/818/3225/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,

суддів Шабельнікова С.К., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 березня 2025 року в складі судді Петрової Н.М. по справі № 642/7779/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 02 травня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання грошових коштів у позику № . За умовами договору позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику у розмірі 5000,00 грн на платіжну картку НОМЕР_1 , а позичальник - повернути її у погоджений строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою. Договором передбачено строк його дії 360 днів, дату надання кредиту: 02 травня 2024 року або наступний за ним календарний день; тип процентної ставки - фіксована; стандартну процентну ставку, що становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту. Позивач свої зобов`язання виконав та надав відповідачці грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. Однак, відповідачка умови договору не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість у розмірі 5000,00 грн - за тілом кредиту, 15 300,00 грн - за процентами по 22 листопада 2024 року з розрахунку: 5000,00 х 1,5% х 204 дні, а також 2500,00 грн - неустойка. Відповідачкою частково погашено заборгованість на суму 6000,00 грн, які зараховані на погашення процентів. Отже, поточна сума заборгованості становить 16 800,00 грн.

Просило стягнути з ОСОБА_1 загальну суму заборгованості за договором позики у розмірі 16 800,00 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 18 березня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено надання коштів ОСОБА_1 .

На вказане судове рішення 17 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» ТОВ «Іннова Фінанс» до суду апеляційної інстанції подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, судові витрати покласти на відповідачку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що факт отримання позики підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією до платіжної інструкції № 19845-1354-105270277 ТОВ ФК «Конрактовий дім», з якої слідує, що ТОВ «Іннова Фінанс» перерахувало на платіжну картку НОМЕР_1 , яка емітована АТ «Сенс Банк», грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн. Такий же номер платіжної картки визначений сторонами у кредитному договорі. Номер картки, на яку було здійснено перерахування коштів за договором, в особистому кабінеті відповідачка самостійно додала як таку, на яку бажає отримати кредитні кошти. Доказів того, що платіжна картка НОМЕР_1 не належить відповідачці, не надано. Товариство не є банківською установою, тож позбавлене можливості надати виписку по рахунку. Відповідачка свідомо, прочитавши умови договору, підписала та прийняла ці умови і надала згоду (акцептувала) на пропозицію (оферту) Товариства щодо укладання договору. Суд встановив факт укладення договору, проте безпідставно відмовив у задоволенні позову.

Відповідачка правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ТОВ «Іннова Фінанс» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 березня 2025 рокув порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 02 травня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання грошових коштів у позику № , який підписаний відповідачкою електронним підписом з одноразовим ідентифікатором h7eaoq8xp (а.с. 8-18).

Згідно п.п. 2.1.-2.5 договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через веб-сайт. Ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет, в порядку, передбаченому договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону позичальника, вказаний позичальником при вході та/або протягом періоду обслуговування в товаристві (в т.ч через месенджери).

На умовах, встановлених договором, товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Сума кредиту (загальний розмір) складає: 5000,00 грн. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту (строк дії договору) 360 днів.

Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 16 днів, останній платіж з періодом внесення 8 дні(в). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору.

Додаток № 1 до договору (графік платежів) також підписано ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором h7eaoq8xp 02 травня 2024 року (а.с. 18 зворот - 19).

Згідно п. 2.6.1 договору за користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього договору.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: НОМЕР_1 .

Такий же номер картки вказаний в анкеті клієнта ОСОБА_1 (а.с. 7).

Крім того, 02 травня 2024 року ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором rjscja1co підписала паспорт споживчого кредиту, в якому викладені аналогічні умови кредитування (а.с. 20-22).

На підтвердження направлення ОСОБА_1 на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказану в анкеті клієнта (а.с. 7), зазначених унікальних одноразових ідентифікаторів h7eaoq8xp та rjscja1co, ТОВ «Іннова Фінанс» надано скриншот листування (а.с. 34 зворот).

Позикодавець свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5000,00 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №19845-1354-105270277, дата операції 02 травня 2024 року о 12:49, сума переказу 5000,00 грн, надавач платіжних послуг платника ТОВ ФК «Контрактовий дім», банк отримувача АТ «Сенс Банк», призначення платежу: кредитні кошти від ТОВ «Іннова Фінанс», поповнення картки Visa / MasterCard / НПС Простір НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , ІД операції (а.с. 27 зворот).

У позовній заяві позивачем наведений розрахунок заборгованості ОСОБА_1 , а саме: 5000,00 грн - за тілом кредиту, 15 300,00 грн - за процентами з розрахунку: 5000,00 грн х 1,5% х 204 дні по 22 листопада 2024 року, та 2500,00 грн - неустойка. Відповідачкою частково погашено заборгованість на суму 6000,00 грн, які зараховані на погашення процентів. Отже, поточна сума заборгованості становить 16 800,00 грн (5000,00 + 15 300,00 + 2500,00 - 6000,00).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З договору № , укладеного ОСОБА_1 з ТОВ «Іннова Фінанс», вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Факт використання ОСОБА_1 одноразових ідентифікаторів h7eaoq8xp та rjscja1co для підписання договору і паспорту кредиту підтверджується роздруківкою з поштової скриньки позивача, з якої вбачається направлення на електронну пошту відповідачки ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказану в анкеті клієнта (а.с. 7), зазначених унікальних одноразових ідентифікаторів (а.с. 34 зворот).

Отже, позивачем доведено факт укладення 02 травня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 договору надання грошових коштів у позику № в електронній формі.

Підписавши вказаний договір, відповідачка добровільно погодилась на визначені у ньому умови кредитування, взявши на себе відповідні зобов`язання.

Як вбачається із квитанції до платіжної інструкції № 19845-1354-105270277 від 02 травня 2024 року, на яку посилався позивач як на підтвердження переказу коштів на рахунок відповідачки, 02 травня 2024 року ТОВ ФК «Контрактовий дім», за дорученням ТОВ «Іннова Фінанс», здійснив переказ грошових коштів у розмірі 5000,00 грн на картку № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , ІД операції (а.с. 27 зворот).

Зазначені реквізити банківської карти ( НОМЕР_1 ) та номер телефону ( НОМЕР_2 ) вказані в анкеті клієнта ОСОБА_1 та співпадають із банківськими реквізитами картки, вказаними у договорі № від 02 травня 2024 року (а.с. 7, 10, 18).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що у матеріалах справи наявні належні та допустимі докази виконання позивачем умов договору про надання коштів у позику.

У зв`язку із чим, висновок суду щодо неможливості ідентифікувати особу позичальника за вказаною вище квитанцією та недоведеність отримання ОСОБА_1 грошових коштів є помилковим.

Оскільки матеріали справи не містять доказів повернення відповідачкою отриманих нею за вказаним договором грошових коштів в розмірі 5000,00 грн, тому зазначена сума тіла позики підлягає стягненню з останньої на користь позивача.

Що стосується відсотків за користування грошових коштами, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Матеріалами справи встановлено, що договір про надання грошових коштів у позику № від 02 травня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 містить узгоджені ними положення щодо встановлення розміру, порядку нарахування процентів за стандартною процентною ставкою 1,5 відсотка на день (п. 2.6.1).

Як зазначено у позовній заяві, ТОВ «Іннова Фінанс» нараховано ОСОБА_1 заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом протягом 204 днів з 02 травня 2024 року по 22 листопада 2024 року у розмірі 15 300,00 грн за процентною ставкою 1,5% на день.

Однак, така ставка суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування».

22 листопада 2023 року був прийнятий Закон України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Закон набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Вказаним Законом було внесено зміни та доповнення, зокрема, до Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування».

Так, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

При цьому, пунктом 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Національним банком України у листі від 20 лютого 2024 року «Щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування» надано роз`яснення щодо застосування Закону № 3498-ІХ, а також п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» з метою недопущення порушення прав споживачів. Так, у пункті 2 вказаного листа щодо максимального розміру денної процентної ставки Національним банком України роз`яснено, що «відповідно до пункту 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про споживче кредитування тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто до 20 серпня 2024 року включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22 квітня 2024 року включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно).

Враховуючи, що договір про надання грошових коштів у позику укладено між сторонами 02 травня 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», то на спірні правовідносини поширюються вищезазначені обмеження щодо розміру процентної ставки.

Отже, за період з 02 травня 2024 року по 20 серпня 2024 року проценти могли нараховуватись із застосуванням ставки, передбаченої договором - 1,5%, що відповідає максимальному розміру денної процентної ставки, визначеному Законом, що за 110 днів становить 5000,00 х 1,5% х 110 днів = 8 250,00 грн.

З 21 серпня 2024 року по 22 листопада 2024 року проценти повинні були нараховуватись відповідно до частини 5 статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" за денною ставкою 1%, що за 94 дні складає 5000,00 х 1% х 94 дні = 4 700,00 грн.

Як зазначило товариство у позовній заяві, на погашення заборгованості за процентами відповідачкою сплачено 6000,00 грн.

Тому, зважаючи на засади диспозитивності цивільного судочинства, за заявлений позивачем період, а саме з 02 травня 2024 року по 22 листопада 2024 року, тобто за 204 дні, до стягнення підлягає 6950,00 грн (8250,00 + 4700,00 - 6000,00) заборгованості за процентами.

Щодо вимог про стягнення неустойки за кожен день прострочення повернення позики у розмірі 2500,00 грн, то колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача неустойки у розмірі 2500,00 грн, що нарахована після 24 лютого 2022 року.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова Фінанс» заборгованості за договором надання грошових коштів у позику № від 02 травня 2024 року у розмірі 11 950,00 грн, з яких: заборгованість за позикою 5000,00 грн, за процентами - 6950,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн (а.с. 1), з апеляційною скаргою - 3633,60 грн (а.с. 86).

Зважаючи, що позовні вимоги ТОВ «Іннова Фінанс» задоволено частково, на 71,1%, судовий збір, що підлягає стягненню з відповідачки на його користь у зв`язку з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанцій, становить 4 305,82 грн (2422,40 + 3633,60) х 71,1%).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 18 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (, адреса: м. Київ, вул. Болсуновська, 8) заборгованість за договором надання грошових коштів у позику № від 02 травня 2024 року у розмірі 11 950 (одинадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн 00 коп, з яких: заборгованість за позикою - 5000,00 грн та за процентами - 6950,00 грн, а також судовий збір у розмірі 4 305 (чотири тисячі триста п`ять) грн 82 коп.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 09 грудня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді С.К. Шабельніков

В.Б. Яцина