Справа № 953/8945/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Власової Ю.Ю.

секретар судового засідання- Тютюнова Л.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника відповідачів адвоката Дмитрук Тетяни Ігорівни,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, про визначення часток у праві спільної сумісної власності,

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, яким просить визначити розмір часток в праві спільної сумісної власності в трикімнатній квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у рівних частках по 1/4 (одній четвертій) частці кожному співвласнику, припинивши право спільної сумісної власності.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач бажає розпорядитися належною їй часткою у вказаній квартирі, проте позбавлена такої можливості, оскільки частки співвласників не визначено. При цьому, позивач неодноразово зверталася до відповідачів з пропозицією визначити частки кожного з співвласників у спільному майні, проте відповідачі добровільної згоди на визначення часток не надають. Між позивачем та відповідачами склались відносини, за яких вони не можуть за спільною згодою у позасудовому порядку визначити частки кожного з співвласників у спільному сумісному майні, тому визначення судом частки у праві спільної сумісної власності у спірній квартирі є ефективним засобом захисту права.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 01.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Участь у справі сторін.

У судове засідання позивач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась.

У судове засідання відповідачі не з`явились, позовні вимоги визнали, не заперечували проти їх задоволення.

За приписами ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради 17.02.2004 за реєстраційним № 2А-04-220231, згідно з розпорядженням від 17.02.2004 № 1315, зареєстрованого КП "Харківське міське БТІ" 26.02.2004 у реєстрову книгу за № П-2-31014.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від спадкування після смерті ОСОБА_4 відмовились на користь позивачки.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.07.2025, виданим приватним нотаріусом ХМНО Хома О.В, та зареєстрованим у реєстрі за № 605, спадщина, на яку видане зазначене свідоцтво складається з 1/4 частки квартири АДРЕСА_2 , що є у праві спільної сумісної власності.

Таким чином, квартира АДРЕСА_2 , належить наступним особам:

1/4 частина позивачу ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 ;

1/4 частина позивачу ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло;

1/4 частина відповідачу ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло;

1/4 частина відпоіідачу ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Положеннями ч. ч. 1, 2, 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним( частина 4 статті 41 Конституції України). Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 368 і ч. 2 ст. 372 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Суд враховує, що виключно позивачу належить право обирати спосіб захисту порушеного права і що в результаті визначення розміру частки між позивачем і відповідачем припиняється право спільної сумісної власності та виникає право спільної часткової власності.

Як вбачається з практики ВССУ (ухвала ВССУ від 12.12.2012 № 6-44981ск12) ідеальна частка - це частка у праві на річ.

Згідно до роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав (пункт 17), розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19.06.1992 № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Як роз`яснив ВСУ в Постанові Пленуму від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" в п. 5 - частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Судові витрати.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Понесені позивачем судові витрати підтверджуються платіжною інструкцією № 0.0..1 про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про повернення позивачу з державного бюджету суми сплаченого судового збору в розмірі 605,60 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору), а також щодо стягнення з відповідачів на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 605,60 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору) в рівних частках по 302,80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 258-259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, про визначення часток у праві спільної сумісної власності, - задовольнити.

Визначити розмір часток в праві спільної сумісної власності в трикімнатній квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 77,6 кв, житловою площею 42,1 кв.м, належної ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради 17.02.2004 за реєстраційним № 2А-04-220231, згідно з розпорядженням від 17.02.2004 № 1315, зареєстрованого КП "Харківське міське БТІ" 26.02.2004 у реєстрову книгу за № П-2-31014, за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , у рівних частках по 1/4 (одній четвертій) частці кожному співвласнику, припинивши право спільної сумісної власності.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, по 302 (триста дві) гривні 80 копійок з кожного.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, сплаченого за платіжною інструкцією № 0.0..1 на суму 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень:http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідачі ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків, м-н. Конституції, 7.

Повний текст рішення складений і підписаний 09.12.2025.

Суддя Ю.Ю. Власова