Справа № 141/868/25
Провадження № 2/141/399/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2025 року с-ще Оратів
Оратівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді: Демченко І.В., при секретарі судового засідання Бондаренко Н.М.,
сторони в судове засідання не з`явились,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.09.2020 ОСОБА_1 уклав з АТ «Таскомбанк» Кредитний договір № 911500-023, який підписав власноручно, підтвердивши цим свою згоду з умовами договору.
17 березня 2021 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №1892419. Договір позики підписано електронним підписом Відповідача, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов договору позики, за цим договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів та сплатити Позикодавцю проценти від суми позики.
Надалі кожен із Первісних кредиторів відступив право грошової вимоги за відповідним договором Позивачу на підставі договорів факторингу.
15.05.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений Договір факторингу № № НІ/11/19-Ф. Відповідно до умов договору АТ «Таскомбанк» зобов`язалось відступити Позивачу права грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі й за кредитним договором укладеним з Відповідачем.
30.11.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 30112021-1. Відповідно до умов договору Первісний кредитор відступив Позивачу права грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі й за кредитним договором укладеним з Відповідачем.
14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого первісний кредитор відступив Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, що виникли з договору позики.
Окрім цього, Позивач просить стягнути з Відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн.
Ухвалою суду від 22.10.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 20.11.2025, яке не відбулось у зв`язку з неявкою сторін, і відкладено на 04.12.2025.
В судове засідання 04.12.2025 сторони також не з`явились.
Представник позивача та позивач копію ухвали суду, судові повістки отримали 23.10.2025. Позивач подав заяву розгляд справи без його участі.Інших клопотань та заяв не подавав.
Відповідачу копія ухвали суду, позовної заяви з додатками і судові повістки направлялись за адресою його місця реєстрації, відповідачем отримані не були в звязку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
Відповідно до п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України днем вручення ухвали суду є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
З урахуванням зазначеного, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи, дати, час та місце проведення судових засідань.
Відзиву на позов відповідач не подав.
На підставі положень ст. 281 ЦПК судом вирішено проводити заочний розгляд справи.
Враховуючи зазначене та керуючись ч.8 ст.178 ЦПК України та ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини:
17.09.2020 ОСОБА_1 уклав з АТ «Таскомбанк» договір про надання кредиту№ 911500-023, який підписав власноручно, підтвердивши цим свою згоду з умовами договору.
15.05.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» був укладений Договір факторингу № НІ/11/19-Ф. Відповідно до умов договору АТ «Таскомбанк» зобов`язалось відступити Позивачу права грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі й за кредитним договором укладеним з Відповідачем.
Відповідно до умов цього договору ТОВ «ФК «Інвеструм» надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування. Строк, на який надається кредит - 30 днів. Процентна ставка за користування кредитом становить 2,20 % на добу від суми кредиту.
З наданої суду довідки ТОВ «Профітгід» - Підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, вбачається, що платником ТОВ «ФК «Інвеструм» на банківську картку № НОМЕР_1 , яку Відповідач вказав у договорі про надання фінансового кредиту, перераховано кошти в сумі 3000,00 грн.
17 березня 2021 ОСОБА_1 підписав договір позики №1892419 з ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів».Договір відповідач підписав електронним підписом, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов договору позики, за цим договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти в сумі 4000,00 грн, з встановленим строком користування 30 днів. Базова процентна ставка за користування кредитом становить 1,99 % в день, знижена 0,01% в день, на залишок позики.
14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого первісний кредитор відступив Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, що виникли з кредитного договору.
Ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Згідно частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦКУ, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дії з передачі предмета договору.
З урахуванням викладеного, суд доходить таких висновків:
За договором про надання кредиту № 911500-023 від 17.09.2020:
Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4ст. 263 ЦПК України).
У постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 Верховний Суд вказує, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування.
З урахуванням того, що в ідповідачем не спростована наявність заборгованості станом на день розгляду справи, не подані докази на підтвердження повернення кредитних коштів, позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3000,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо процентів, заявлених позивачем до стягнення, то згідно викладеного Великою Палатою у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 правового висновку, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Подібні правові висновки викладено також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19).
Верховний Суд зазначив, що очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
За договором позики №1892419 від 17.03.2021:
В матеріалах справи на підтвердження укладення договору позики, міститься лише сам договір позики, жодних доказів на підтвердження того, що позикодавець надав відповідачу суму позики, обумовлену договором, позивач не надав.
Отже, позивачем не доведено належними доказами виникнення у відповідача зобов`язань за договором позики №1892419 від 17.03.2021.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на часткове задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати зі сплати судового збору в сумі 940,46 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 76-80, 89, 258-259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору, в сумі 940,46 грн (дев`ятсот сорок гривень 46 коп.)
Повний текст рішення суду виготовлено 08 грудня 2025 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Суддя І.В. Демченко