Справа № 595/1616/25
Провадження № 2/595/648/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2025

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі Присташ П.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бучач цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №103215672 від 22.02.2023 року в розмірі 37240 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 22.02.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №103215672, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у сумі 9500 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів, відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісії і проценти за користування кредитом у строк встановлений договором. Зазначає, що кредитодавець умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит у сумі визначеній договором. 27.06.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №100-МЛ/Т від 27.06.2023. Відповідно до умов даного Договору ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за Кредитним договором №103215672 від 22.02.2023 року. Відповідно до виписки з особового рахунка сума заборгованості відповідача становить 37240 грн, з них: 9500 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 26790 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків; 950 грн прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту. Зазначає, що відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих.№22836242/522 від 16.10.2025 року. На підставі наведеного просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту у сумі 37240 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 10 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

26 листопада 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить поновити йому строк для подання відзиву на позовну заяву та відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Зазначає, що відповідач заперечує позовні вимоги повністю. Посилається на те, що жодним чином не підтверджено факт укладення зазначеного договору ОСОБА_1 . Договір не містить жодних даних про накладення електронного підпису, одноразового ідентифікатора або будь-якого іншого засобу автентифікації. У ньому відсутні відомості про спосіб підписання, дату та час підтвердження, електронний ідентифікатор користувача, ІР-адресу чи лог-файли системи. Крім того, зазначає, що позивач лише формально стверджує, що договір було підписано відповідачем в електронній формі та що останній нібито ознайомився з його умовами в особистому кабінеті, однак доказів того, що ОСОБА_1 мала доступ та заходила у нього, не подано. Доданий до позову паспорт споживчого кредиту №103215672 не містить підпису ОСОБА_1 і не підтверджує її волевиявлення. Зазначає, що надана позивачем копія платіжного дорученя №59786034 лише зазначає отримувачем коштів ОСОБА_1 , однак у документі не вказано номер банківської картки, на яку нібито було здійснено перерахування, а також відсутнє підтвердження фактичного зарахування цих коштів на рахунок відповідача. Таким чином, вважає, що позивач не довів ні факту укладення договору, ні факту отримання коштів ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність предмета позову та безпідставність заявлених вимог. Також, зазначає, що як вбачається із поданих позивачем розрахунків заборгованості ОСОБА_1 жодного разу не здійснювала оплату. З огляду на це, припускає, що укладення договору могло бути здійснено третіми особами із використанням викрадених або скомпрометованих персональних даних відповідача. Щодо поновлення строку для подання відзиву, зазначає, що ознайомився з матеріалами справи в Бучацькому районному суді 25.11.2025, тому вважає, що є підстави для поновлення судом строку для подання відзиву на позовну заяву.

За приписами ч.1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. З огляду на наведені у відзиві обґрунтування, суд вважає за доцільне поновити строк для подання відзиву.

У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не з`явився, згідно поданого клопотання просив розгляд справи проводити за відсутності представника. Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його та відповідача відсутності. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в даній справі заперечують повністю, у зв`язку з необґрунтованістю.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини.

22.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі шляхом підписання одноразовим ідентифікатором R18229 укладено договір про споживчий кредит № 103215672, відповідно до п. 1.1 якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором на строк визначений в п.1.3 Договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.

Сума кредиту становить 9500 грн, кредит надається строком на 98 днів з 22.02.2023 (п.1.2, п.1.3).

Додатками до договору про споживчий кредит №103215672 від 21.04.2023 року є Графік платежів за договором та Паспорт споживчого кредиту.

До матеріалів справи долучено довідку ТОВ «Мілоан» від 10.09.2025, про ідентифікацію, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з якою укладено договір про споживчий кредит № 103215672 від 22.02.2023, ідентифікована ТОВ «Мілоан». Акцепт підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором R18229, дата та час підписання 22.02.2023 о 0:33, номер телефону на який відправлено одноразовий ідентифікатор +50.

На підтвердження укладення вищевказаного кредитного договору та надання кредитних коштів до позовної заяви долучено платіжне доручення 59786034 від 22.02.2023, згідно якого ТОВ «Мілоан» перерахувало грошові кошти у сумі 9500 грн ОСОБА_1 на кредит рах. №545708*20, згідно договору 103215672.

Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення та виписки з особового рахунка за Кредитним договором №103215672 від 22.02.2023 року, заборгованість ОСОБА_1 за цим договором станом на 22.10.2025 року складає 37240 грн, з яких 9500 грн заборгованість за тілом кредиту, 26790 грн прострочені відсотки, 950 грн заборгованість за комісіями.

27.06.2023 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення права вимоги №100-МЛ/Т, за умовами п. 1.1 на умовах, встановлених цим договором, Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (портфель заборгованості).

Згідно п.3.1 договору підписанням цього договору Кредитор гарантує, що йому належить право вимоги за портфелем заборгованості до боржників, зазначених у реєстрі боржників.

Згідно п. 6.2.3 Права Вимоги переходять до Нового Кредитора у день здійснення фінансування (оплати) на користь Кредитора у повному обсязі, в сумі вказаній в п.7.1. цього Договору, після чого Новий Кредитор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості.

26.08.2025 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали Додаткову угоду до Договору відступлення права вимоги №100-МЛ/Т від 27.06.2023, якою досягли взаємної згоди внести зміни в Додаток №1 до Договору форму Реєстру боржників.

На підтвердження переходу права вимоги до фактора ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до позовної заяви надано акт приймання-передачі реєстру боржників від 27.06.2023 року до Договору відступлення прав вимоги №100-МЛ/Т від 27.06.2023 року, платіжну інструкцію №71838 від 27.06.2023 року, згідно з якою ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перерахувало ТОВ «Мілоан» 798 369,48 грн за відступлення права вимоги згідно договору №100-МЛ(Т) від 27.06.2023 року без ПДВ.

Згідно витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №100-МЛ/Т від 27.06.2023, загальна сума заборгованості по кредиту ОСОБА_1 за кредитним договором №103215672 від 22.02.2023 року становить 37240 грн.

16.10.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило ОСОБА_1 письмову претензію, у якій повідомило про наявність договору відступлення права вимоги та необхідність сплати заборгованості за кредитом.

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Частини 1, 2 ст.509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За правилом ч. 1ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України.

Згідно з ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію»(далі за текстом Закон), згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З огляду на викладене на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.

Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Наведене у свою чергу свідчить про належне укладення кредитного договору з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.

Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду.

Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, ст.525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст.526, ч. 1 ст.527, ч. 1 ст.530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

При цьому відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частини 1, 5ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1, 3ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У даній справі встановлено, та відповідачем не спростовано, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач на веб-сайті кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого ТОВ «Мілоан» надіслав ОСОБА_1 за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор, який відповідач використала для підписання кредитного договору.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання умов Договору відповідачу був наданий кредит у сумі 9500 грн. При цьому унаслідок порушення відповідачем узятих на себе зобов`язань виникла прострочена заборгованість.

Факт перерахунку позивачем коштів підтверджується платіжним дорученням 59786034 від 22.02.2023 року, з якого вбачається, що ТОВ «Мілоан» перерахувало грошові кошти у сумі 9500 грн ОСОБА_1 на кредит рах. №545708*20, згідно договору 103215672.

Разом з тим, відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за Договором, унаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яка становить 37240 грн.

Належних та допустимих доказів на підтвердження своїх обґрунтувань та заперечень сторона відповідача суду не надала.

Відтак, суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за договором що становить 37240 грн, яка складається з 9500 грн - заборгованості за тілом кредиту; 26790 грн - заборгованості за простроченими відсотками; 950 грн - заборгованості за комісіями.

За таких обставин, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх, як кожен зокрема так і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивач також просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн, згідно платіжної інструкції №27688 від 24.10.2025.

П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у Постанові від 02 вересня 2020 року у справі 329/766/18.

Позивачем до позовної заяви в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу додано наступні документи: договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року; акт №Д/4940 від 22.10.2025 року, згідно якого витрати на правничу допомогу становлять 8000 грн; детальний опис наданих послуг до Акту №Д/4940 від 22.10.2025 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025; ордер на надання правничої допомоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» від 20.10.2025; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2093.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, суд приймає до уваги характер спірних правовідносин, складність справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд приходить до висновку, що слід задовольнити частково вимогу представника позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, в розмірі 3000 грн, що буде достатнім та співмірним критеріям реальності адвокатських витрат.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн сплаченого судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141,142, 223, 229, 247, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 512, 526, 541, 549, 610, 612, 1049-1054 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жительки с. Трибухівці Чортківського району Тернопільської області) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (, адреса: м.Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_2 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» МФО 300614) заборгованість за Кредитним договором №103215672 від 22.02.2023 року у сумі 37240 (тридцять сім тисяч двісті сорок) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жительки с. Трибухівці Чортківського району Тернопільської області) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (, адреса: м.Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_2 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» МФО 300614) 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп судового збору та 3000 (три тисячі) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя: Р. О. Содомора