Справа № 346/3498/24
Провадження № 2/346/177/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Третьякової І.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Дутчак Х.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Коломия, Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, -

у с т а н о в и в:

24.06.2024р. ОСОБА_2 , через свого представника ОСОБА_1 , звернулася до Коломийський міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом, в якому просила змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.03.2017 року на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі з 500 (п`ятсот) гривень, щомісячно на 4000 (чотири тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексу інфляції, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що сторони являються батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , 2014 р.н., який проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 02.03.2017р. з відповідача на утримання сина були стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно. Позивач зазначає, що стягнутий розмір аліментів є значно меншим за прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і вказаних коштів не вистачає для забезпечення потреб дитини. Розмір аліментів, які стягуються з відповідача, в умовах постійного зростання рівня цін, ставить позивача у скрутне матеріальне становище, оскільки дитина росте та потребує все більше коштів на придбання необхідних йому товарів та речей. ОСОБА_2 також посилається на те, що матеріальний стан ОСОБА_3 покращився, оскільки він влаштувався на роботу та має стабільний дохід, а також у червні 2022 року придбав собі транспортний засіб марки «Renault». Таким чином, позивач вважає, що стан здоров`я відповідача та його матеріальний стан дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 4000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Коломийського міськрайонного суду П`ятковського В.І. від 26.06.2024р. у справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Роз`яснено відповідачу його право на подання відзиву.

18.07.2024р. представник відповідача ОСОБА_5 подав до суду відзив, в якому зазначив, що ОСОБА_3 частково визнає позовні вимоги та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання його сина ОСОБА_4 в розмірі 2200,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття з дня набрання судовим рішенням в межах даної справи законної сили. Просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 гривень. В обґрунтування своєї позиції вказав, що матір відповідача ОСОБА_6 є особою з інвалідністю ІІІ групи, їй протипоказана важка фізична праця, а тому ОСОБА_3 вимушений утримувати свою матір. Крім цього, ОСОБА_3 створив нову сім`ю і його дружина ОСОБА_7 також є особою з ІІІ групою інвалідності. Також на утриманні відповідача перебуває інший його син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, представник вказує, що ОСОБА_3 окрім спільного сина з позивачем, змушений утримувати трьох інших осіб. З приводу придбання відповідачем автомобіля, ОСОБА_5 вказав, що вік даного транспортного засобу становить 20 років, а його вартість не є високою. Відтак, представник заперечує значне покращення матеріального стану його клієнта та вважає, що позовні вимоги підлягають лише частковому задоволенню на визнану ОСОБА_3 суму.

02.08.2024р. представник позивача ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що стороною відповідача до відзиву не було долучено доказів, які б підтверджували, що пенсія по інвалідності матері відповідача - ОСОБА_6 та інші її доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом, та що остання дійсно перебуває на утриманні свого сина. Також зазначив, що обґрунтування відзиву відповідача про зменшення розміру аліментів створенням нової сім`ї та не покращенням матеріального стану, навіть внаслідок придбання транспортного засобу, не є безумовною причиною для зменшення розміру аліментів. Наголошує на тому, що аліменти повинні бути присуджені до стягнення з дня подачі позову, а не з дня набрання рішенням законної сили, як на те посилається у відзиві представник відповідача. Крім цього, заперечує щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу, оскільки вважає їх необґрунтованими та документально не підтвердженими.

14.08.2024р. представник відповідача ОСОБА_5 подав письмові заперечення, в яких вказав, що незалежно від рівня доходу матері відповідача, остання все одно має потребу в тому чи іншому утриманні від свого сина, аналогічна ситуація і з дружиною ОСОБА_3 , яка через наявність інвалідності також відноситься до вразливої категорії громадян. Вказує, що представник позивача невірно трактує положення ст. 191 СК України щодо часу з якого присуджуються аліменти в зміненому розмірі. Посилається на те, що ОСОБА_3 на теперішній час не офіційно не працевлаштований, стабільних джерел доходу не має та живе за рахунок власних збережень. Матеріальне становище відповідача не покращилось, а навпаки погіршилось. Витрати на професійну правничу допомогу є реальними, а їх розмір розумним та співмірним зі складністю справи. Виснуючи представник відповідача вказав, що ОСОБА_3 навіть в силу утримання дитини, дружини з інвалідністю та матері з інвалідністю, погоджується на збільшення розміру стягуваних з нього аліментів до 2200,00 грн. щомісяця, що свідчить про його бажання дійти консенсусу в цьому питанні. Поряд з цим, позивач не йде на компроміси та заявляє безпідставні вимоги. Саме дії позивача зумовили понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу. З огляду на вказане, вважає позицію позивача необгрунтованою, а твердження, що викладені у відзиві безпідставним суб`єктивним трактуванням норм чинного законодавства у поєднанні з нерелевантними позиціями Верховного Суду. Просив задовольнити позовні вимоги у розмірі, визнаному відповідачем.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 27.08.2024р. під головуванням судді П`ятковського В.І. витребувано з ГУ ДПС в Івано-Франківській області інформацію про доходи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за період з січня 2021 року по червень 2024 року.

З розпорядження керівника апарату Коломийського міськрайонного суду від 16.12.2024р. №01-11/224/2024 вбачається, що у зв`язку з рішенням ВРП від 11.12.2024р. №3574/0/15-24 «Про звільнення ОСОБА_9 з посади судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України» було призначено повторний автоматизований розподіл зазначеної справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2024р. головуючим суддею для розгляду даної справи було визначено суддю Третьякову І.В.

Ухвалою судді Коломийського міськрайонного суду Третьякової І.В. від 18.12.2024р. цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини прийнято до свого провадження та розпочато її розгляд по суті за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів з 500 до 4000 гривень на підставах, які були зазначені в поданих ними заявах по суті. Зазначив, що відповідач був працевлаштований, але після звернення позивача до суду, звільнився. Розмір сплачуваних ним аліментів є мізерним та не задовольняє навіть мінімальні потреби дитини. Зміна сімейного стану ОСОБА_3 не впливає на його обов`язок утримувати спільного з позивачем сина. Щодо визнаного відповідачем розміру аліментів в сумі 2200,00 грн. пояснив, що він не є для них прийнятним, оскільки позивач бажає отримувати аліменти не менше 3000,00 гривень. В задоволенні вимог представника відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн. просив відмовити, оскільки останній участі в розгляді справи не приймав та відсутні докази здійснення оплати його послуг відповідачем. Також вважав, що заявлена сума не є співмірною зі складністю даної справи.

Відповідач та його представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, 27.01.2025р. ОСОБА_5 подав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу за відсутності сторони відповідача. Позицію, викладену у відзиві, підтримує та просив задовольнити позовні вимоги частково і вирішити питання про розподіл судових витрат в порядку, передбаченому ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 являються батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.03.2017 року стягнуто з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їхнього малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно. Вказана сума підлягає індексації відповідно до закону. Стягнення аліментів розпочати з 09.11.2016 р. і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Згідно інформаційної довідки про пошуковий запит в реєстрі речових прав за реєстраційним номером облікової картки платників податків відповідача вбачається, що 02.06.2022р. за ОСОБА_3 був зареєстрований автомобіль марки «Renault Kangoo» рік випуску 2003.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , матір`ю ОСОБА_3 значиться ОСОБА_6 .

Довідкою МСЕК №159326 від 31.05.2005р. підтверджується, що ОСОБА_6 було встановлено третю групу інвалідності з дитинства та без перегляду. Їй протипоказана важка праця.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_10 зареєстрували шлюб 17.09.2018 року, актовий запис № 25. Прізвище дружини змінено на « ОСОБА_11 ».

Довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААД № 060228 підтверджується, що ОСОБА_7 було встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням (по слуху) до 01.05.2026р.

Також зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 слідує, що ОСОБА_3 є батьком малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно відомостей про доходи відповідача, які буди надані ГУДПС в Івано-Франківській області на виконання ухвали суду встановлено, що ОСОБА_3 в період з 1 кварталу 2021 р. по 2 квартал 2024р. був працевлаштований водієм автогабаритних засобів у ФОП « ОСОБА_12 » та розмір його заробітної сплати в середньому становив в межех 8000 гривень на місяць. В червні 2024 року відповідач був звільнений за згодою сторін, що зокрема підтверджується записом в його трудовій книжці, копія якої була долучена представником до письмових заперечень.

Предметом спору в даній справі є зміна розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини в сторону збільшення.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Разом із тим стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначення розміру аліментів. Так, згідно із частиною першою цієї статті, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ст.. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2025р.» установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Таким чином, матеріальне становище платника аліментів та доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання рухомого майна (п. 2 та п. 3-2 ч. 1 статті 182 СК України) належить до обставин, які підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів на утримання дитини (впливають на такий розмір) і, вочевидь, зміна цих обставин, зокрема, істотне покращення матеріального стану платника після стягнення аліментів, може бути підставою для зміни раніше визначеного розміру аліментів, в бік збільшення.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В якості доказів покращення матеріального стану відповідача, позивачем до позову було долучено Інформаційну довідку, якою було підтверджено факт придбання та реєстрації за ОСОБА_3 автомобілю «Renault Kangoo» 2003 року випуску, а також за клопотанням сторони позивача були витребувані докази на підтвердження факту працевлаштування ОСОБА_3 та отримання ним стабільного доходу у вигляді заробітної плати, що також свідчить про зміну його матеріального становища порівняно з тим, яке було на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів, оскільки на той час ОСОБА_3 працевлаштований не був, про що зазначено в мотивувальній частині рішення Коломийського міськрайонного суду від 02.03.2017р. по справі 346/5908/16-ц.

Натомість стороною відповідача також було підтверджено зміни в сімейному стані ОСОБА_3 , зокрема укладення ним шлюбу з ОСОБА_13 та народження у них сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також перебуває на утриманні відповідача.

При цьому, суд звертає увагу на те, що народження другої дитини у іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів без підтвердження погіршення майнового стану платника аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21).

Доводи представника ОСОБА_5 про перебування на утриманні ОСОБА_3 його матері та нової дружини, які являються особами з інвалідністю ІІІ групи, суд до уваги не приймає, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що вказані особи є непрацездатними (III група інвалідності встановлюється тим, хто здатен працювати в полегшених умовах) та потребують матеріальної допомоги від відповідача.

Таким чином, зважаючи на підтверджену зміну майнового стану ОСОБА_3 в сторону покращення після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів, придбання ним в 2022 році транспортного засобу, часткове визнання позову на суму 2200,00 грн. та позицію представника позивача щодо мінімального розміру аліментів, який бажає отримувати ОСОБА_2 , а також беручи до уваги встановлений законодавством розмір прожиткового мінімуму для дітей віку сина сторін та неспівмірність розміру аліментів, які стягуються з відповідача, актуальним потребам дитини, суд, враховуючи призначення та мету аліментів на утримання дитини, виходячи із системного аналізу вищенаведених положень Конвенції про права дитини, Конституції України, СК України, ЦПК України, Закону України «Про охорону дитинства», дотримуючись балансу інтересів дитини та матеріальних можливостей батька, вважає за необхідне збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 до 3000 гривень щомісячно до повноліття хлопця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, що на думку суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 4000 гривень, як про те просила ОСОБА_2 , суд не вбачає, оскільки позивачем не доведено фінансову можливість ОСОБА_3 сплачувати аліменти в заявленому розмірі.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з положень вищевказаної норми, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 2. ст.. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

ОСОБА_2 вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не заявляла. Представник відповідача у відзиві просив стягнути з позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 гривень. На їхнє підтвердження надав договір, акт виконаних робіт в якому зазначив перелік послуг та їхню вартість, а саме: вивчення документів 1000 грн., виготовлення відзиву 4000,00 грн., участі в судових засіданнях 3000,00 грн., а також квитанцію про сплату ОСОБА_3 8000,00 грн.

Суд бере до уваги, що представник відповідача Ломничук Ю.Ю. участі в судових засіданнях не приймав, а тому відшкодування вартості представництва в суді в сумі 3000,00 грн. є безпідставним. Компенсація вартості інших наданих послуг є обґрунтованою, а тому зважаючи на часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн., що буде пропорційним до задоволеної частини позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 СК України, ст.ст. 12, 81, 89, 137, 141, 263-265, 279, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 500 (п`ятсот) гривень до 3000 (трьох тисяч) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Виконавчий лист №346/5908/16-ц., виданий на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2017р. щодо стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття - відкликати.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок на користь держави, на рахунок: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/ м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації: 22030106.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Третьякова І. В.