Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А

10 березня 2025 року селище Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Кірічука М.М., вирішуючи питання про прийняття зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення суми авансового платежу, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року адвокат Хоменко С.О. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Берегівського районного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , в якому зазначено, що відповідачу на праві приватної власності належить частина житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

10 жовтня 2021 року між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість про оформлення права власності на цей будинок на ОСОБА_2 , після сплати останньою протягом двох років, тобто до 10 жовтня 2023 року, ОСОБА_1 вартості вищевказаного житлового будинку в розмірі 3500,00 доларів США. На підтвердження цієї домовленості відповідачем була складена розписка та заява, згідно яких вона надала згоду на продаж будинку та дозвіл на проживання позивача в цьому будинку.

На виконання своїх зобов`язань ОСОБА_2 було перераховано кошти ОСОБА_1 в розмірі 20000,00 грн та 1060,00 доларів США. Однак у зв`язку з обставинами, які не залежали від волі позивача, а саме повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, ОСОБА_2 змушена була виїхати разом із своїми дітьми за межі країни, про що повідомила відповідачу.

Після того, як позивач залишилась без матеріального забезпечення, усвідомила свою неспроможність вчасно виконати взяті на себе зобов`язання по купівлі житлового будинку, звернулась до відповідача з проханням повернути раніше сплачені кошти, але отримала відмову.

Посилаючись на вищевикладене представник позивача просить зобов`язати відповідача повернути авансовий платіж (тобто сплатити грошові кошти) з врахуванням 3% річних та інфляційних втрат у загальній сумі 67395,51 грн на рахунок позивача.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2024 року цивільну справу передано за підсудністю до Романівського районного суду Житомирської області.

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 20 січня 2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

4 березня 2025 року до суду надішла від ОСОБА_1 зустрічна позовна заява, в якій зазначено, що вона є власником частини житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , в період з 10 жовтня 2021 року по 28 жовтня 2023 року в зазначеному будинку проживала ОСОБА_2 з чотирма дітьми, внаслідок чого у неї виникла заборгованість з орендної плати та комунальних платежів в розмірі 48000,00 грн. Водночас остання під час проживання в будинку належним чином не користувалась ним та його не доглядала та завдала матеріальних збитків в розмірі 14500,00 грн. В добровільному порядку заборгованість з орендної плати та відшкодувати завдану шкоду ОСОБА_4 не бажає. Посилаючись на вищевикладене ОСОБА_1 просить стягнути з неї 48000,00 грн недоотриманої орендної плати за житло та 14500,00 грн компенсації за знищене та пошкоджене майно.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 49 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) сторони користуються рівними процесуальними правами. Зокрема, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Аналіз наведеної норми права свідчить, що право відповідача подати до позивача зустрічний позов для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Зазначене право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення зустрічних позовів, встановлених процесуальним законодавством (ухвала Верховного Суду від 11 лютого 2019 року у справі №487/2376/18).

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, поданої ОСОБА_5 , остання просить повернути авансовий платіж, який було сплачено на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку.

В той же час підставою для подання зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення коштів є виникнення заборгованості з орендної плати та компенсації за знищене та пошкоджене майно.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що зустрічний позов не взаємопов`язаний з первісним позовом, спільний їх розгляд в одному провадженні є недоцільним, підстави і предмет позову є різними.

Відповідно до частини 3 статті 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

З огляду на викладене, зустрічну позовну заяву необхідно повернути заявнику.

При цьому повернення зустрічного позову не обмежує право ОСОБА_1 звернутись до суду з позовною заявою у загальному порядку.

Таким чином, керуючись статтями 194, 260, 261 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвалу може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її постановлення в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя М.М. Кірічук