________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/4368/25
УХВАЛА

/закриття провадження по справі/

08.12.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про захист прав споживача, суд

ВСТАНОВИВ:

27.06.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом до Акціонерного товариства «Укрпошта», в якому просить зобов`язати АТ «Укрпошта» (; адреса: 01001, місто Київ, вул.Хрещатик, буд.22) компенсувати ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 ; поштовий індекс: АДРЕСА_1 ) різницю між фактичною вартістю послуг з відправлення листа № 132 та вже сплаченою сумою за даний лист; зобов`язати АТ «Укрпошта» (; адреса: 01001, місто Київ, вул.Хрещатик, буд.22) привести надання поштових послуг згідно встановлених тарифів у повній відповідності до Закону України «Про поштовий зв`язок» без округлення сум вартості послуг та подільності поштових марок.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2025 року вказану справу розподілено судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 23.07.2025 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся шляхом направлення судової кореспонденції на електронну пошту позивача, яку він вказав у п.5 прохальної частини позову та просив направляти йому кореспонденцію саме на вказану електронну пошту, проте причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв з процесуальних питань, або письмових пояснень з приводу закриття провадження по справі до суду не надходило.

Представник відповідача - Акціонерного товариства «Укрпошта» Гоч В.М. до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, через канцелярію суду 22.10.2025 року та 20.11.2025 року надійшли заяви про закриття провадження по справі, та розгляд справи за його відсутності, звернувши увагу суду на той факт, що позивач в обґрунтування позову посилається на те, згідно до квитанції № 132 від 19.05.2025 року представник позивача, з яким було укладено договір про надання правничої допомоги, будучі у відділенні АТ «Укрпошта», сплатив за пересилання адвокатського запиту загальну суму 105,00 грн., хоча фактична вартість послуги становила 87,50 грн., внаслідок чого позивач повинен був відшкодувати своєму представнику повну суму вартості пересилання в розмірі 105,00 грн., яку виставив поштовий оператор, замість фактичної вартості в розмірі 87,50 грн., чим були порушені його права як споживача послуг. Проте, представник відповідача не погоджується з позицією позивача та зазначає наступне.

Представник відповідача у своїх заявах пояснив, що вказана сума в розмірі 105,00 грн. складається із вартості послуг поштового оператора в сумі 87,50 грн. та податку на додану вартість 20% (ПДВ), що становить 17.50 грн., будь-яких порушень прав позивача, як споживача у даному випадку не встановлено. Також зазначив, що Закон України «Про захист прав споживачів», Закон України «Про поштовий зв`язок» не регулюють питання, пов`язані зі сплатою податку на добавлену вартість (ПДВ). Вирішення питань, пов`язаних зі звільненням від сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів врегульовано Податковим кодексом України та належить до виключної компетенції законодавця. Представник відповідача зазначає, що між сторонами відсутній предмет спору, оскільки позивач просить суд зобов`язати АТ «Укрпошта» компенсувати йому ПДВ, однак суд при розгляді цивільних справ не наділений повноваженнями вирішувати питання, пов`язані з оподаткуванням поштових послуг ПДВ.

Відповідно до ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи та заяву представника відповідача про закриття провадження по справі, суд приходить до наступного.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

У частині першій статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України зазначено, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду ( постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22, провадження № 61-5252сво23).

Гарантоване ст.55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для закриття провадження у даній цивільній справі за п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України поняття спору, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, слід тлумачити в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підпадають під юрисдикцію саме цивільних судів, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Судом встановлено, що фактично правовідносини щодо користування послугами поштового зв`язку виникли між представником позивача (адвокатом) та поштовим оператором АТ «Укрпошта» з приводу надіслання адвокатського запиту до військової частини, та у подальшому позивач повинен був компенсувати представнику витрати на поштові послуги. Предметом позову є зобов`язання АТ «Укрпошта» компенсувати позивачу різницю між фактичною вартістю послуг з відправлення листа № 132 від 19.05.2025 року та вже сплаченою сумою за даний лист, тобто позивач просить суд компенсувати, тобто повернути сплачений його представником податок на добавлену вартість (ПДВ) в розмірі 17.50 грн.

Суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що будь-яких порушень прав позивача, як споживача у даному випадку не встановлено. Крім того, Закон України «Про захист прав споживачів», Закон України «Про поштовий зв`язок» не регулюють питання, пов`язані зі сплатою податку на добавлену вартість (ПДВ). Вирішення питань, пов`язаних зі звільненням від сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів врегульовано Податковим кодексом України та належить до виключної компетенції законодавця, проте суд при розгляді цивільних справ не наділений повноваженнями вирішувати питання, пов`язані з оподаткуванням поштових послуг та зокрема компенсації/повернення ПДВ.

Також, позовна вимога щодо приведення надання поштових послуг згідно встановлених тарифів у повній відповідності до Закону України «Про поштовий зв`язок» без округлення сум вартості послуг та подільності поштових марок, не входить в компетенцію суду, оскільки усі тарифи у сфері надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України та є в загальному доступі на сайті АТ «Укрпошта», тобто встановлені на законодавчому рівні.

Представник відповідача просить закрити провадження по справі, посилаючись на те, що між сторонами відсутній предмет спору, однак суд вважає, що наявні обставини свідчать про можливість закриття провадження у справі, але з підстав того, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

20 січня 2025 року Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційної цивільного суду у справі №296/12456/23, провадження № 61-2165сво24 у своєї постанові зазначив наступне.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Правом на звернення до суду з позовом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів та, відповідно, таке цивільне право або інтерес може бути захищено судом у спосіб, який, зокрема, не суперечить законодавству, договору та має бути ефективним.

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесіможливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушено, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. В даному випадку позивач звернувся з позовом з іншою метою, а саме повернення податку на добавлену вартість та корегування тарифів АТ «Укрпошта», які на його думку є необґрунтованими та порушують права споживачів.

Приписи закону «суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), «суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосуються як позовів, які не можна розглядати за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати.

Поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду, тому відсутній обов`язок суду щодо роз`яснення в порядку якого судочинства необхідно розглядати справу.

Право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов, за яких суд повноважний розглядати позовну заяву. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Тому суд приходить до висновку про необхідність закрити провадження у справі, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тобто

Керуючись ст.ст. 255, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про захист прав споживача, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 08.12.2025 року.

Суддя Гниличенко М. В.