Справа № 458/319/23
УХВАЛА

05.03.2025 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя Ференц Р.І.,

секретар судового засідання Баранишин Д.В.,

за участі сторін цивільного провадження:

заявник, відповідач по справі, ОСОБА_1 не прибув,

представник заявника адвокат Винниченко М.П. не прибув,

позивач ОСОБА_2 не прибув,

представник позивача адвокат Лука Т.М. не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка Самбірського району Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Винниченко М.П. про розстрочення виконання рішення Турківського районного суду Львівської області від 14.02.2024 року та розстрочення виконання постанови Львівського апеляційного суду від 04.07.2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

23.03.2023 року засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» в Турківський районний суд Львівської області через свого представника адвоката Луку Т.М. з позовною заявою звернувся ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 кошти за договором позики від 12.07.2022 в сумі 22 500,00 євро, три відсотки річних за порушення виконання зобов`язання в сумі 264,66 євро, пеню за договором позики від 12.07.2022р. в сумі 36 800,00 євро та судові витрати.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2023 року у провадження судді Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І. передана дана справа.

Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 14.02.2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задоволено. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 кошти за договором позики від 12.07.2022 року в сумі 22500,00 євро; стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 три відсотки річних за порушення виконання зобов`язання відповідно до 625 ЦК України в сумі 264,66 євро; стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 пеню за договором позики від 12.07.2022 року в сумі 36800,00 євро; стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в загальній сумі 5097,13 грн як сплачений позивачем судовий збір за подання до суду позовної заяви; стягнути з ОСОБА_1 в користь держави в особі Державної судової адміністрації України (код отримувача 37993783, рахунок UA0026001, назва отримувача: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ суду 02886806, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 8322,87 грн.

23.02.2024 року складено повний текст судового рішення.

Рішення Турківського районного суду Львівської області від 14.02.2024 року оскаржив відповідач ОСОБА_1 , цивільну справу було надіслано до Львівського апеляційного суду для розгляду в апеляційній інстанції.

04.07.2024 року постановою Львівського апеляційного суду задоволено частково. Рішення Турківського районного суд Львівської області від 14 лютого 2024 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 264,66 євро та пені в сумі 36 800 євро скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні даних вимог позивача; змінено рішення в частині розподілу судових витрат.

02.10.2024 року цивільна справа повернута в Турківський районний суд Львівської області після апеляційного розгляду.

23.12.2024 року засобами підсистеми «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Винниченка Михайла Петровича надійшла заява про розстрочення виконання рішення Турківського районного суду Львівської області від 14.02.2024 року та постанови Львівського апеляційного суду від 04.07.2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, в якій представник просить розстрочити виконання рішення Турківського районного суду Львівської області від 14.02.2024 року та постанови від 04.07.2024 року Львівського апеляційного суду у цивільній справі № 458/319/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 коштів за договором позики від 12.07.2022 року в сумі 22500,00 євро, рівними частинами по 3000,00 грн щомісяця протягом наступних 3 (трьох) років, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1937 гривень судових витрат, в частині стягнення з ОСОБА_3 в користь держави в особі Державної судової адміністрації України судових витрат у вигляді судового збору в сумі 3163 гривень, в частині стягнення з ОСОБА_1 користь держави в особі Державної судової адміністрації України судові витрати 7 649 гривень рівними частинами по 2000,00 грн щомісяця; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу фактично понесені судові витрати (витрати на правову допомогу) в сумі 10 000 гривень 00 копійок в суді 1 інстанції, та 17 000 грн. в апеляційному суді.

Ухвалою суду від 31.01.2025 року прийнято до розгляду заяву, призначено справу до слухання, в судове засідання викликано сторони.

Сторона заявника 05.03.2025 року подала клопотання про слухання справи у відсутність сторони по справі, вимоги підтримує.

11.02.2024 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Лука Т.М. подав клопотання про участь в судовому засіданні в дистанційному режимі відеоконференції.

11.02.2024 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Лука Т.М. подав заперечення на заяву.

11.02.2024 року представник завника, відповідача по справі ОСОБА_1 адвокат Винниченко М.П. подав про слухання справи у відсутність сторони по справі, вимоги підтримує.

19.02.2024 року представник завника, відповідача по справі ОСОБА_1 адвокат Винниченко М.П. подав про слухання справи у відсутність сторони по справі, вимоги підтримує.

Інші учасники в судове засідання не прибули, заяв, клопотань не подавали.

Враховуючи неявку учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд керується вимогами ч.1 ст.223 ЦПК України, якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд вважає, що немає порушення прав сторін, оскільки справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані щодо своєчасного повідомлення особи про місце і час розгляду справи та якщо не надійшло клопотання про відкладення цього розгляду.

Відповідно до ст..247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність сторін по справі, суд враховує практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків, поведінку заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у справі даних і доказів. Окрім цього, як зазначив ЄСПЛ у справі "Каракуця проти України" (заява №18986/06; п.57) суд зазначив, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, №47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, №69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, №326/03.). Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у п.35 рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Подібна позиція цього суду викладена, також у рішеннях у справах "Олександр Шевченко проти України" (заява N 8371/02, п.27, та "Трух проти України" заява N 50966/99), де суд наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Судом при розгляді даної справи враховано позицію Верховного Суду відображену в п.34 постанови від 12.03.2019 року по справі №910/9836/18 де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Стислий виклад позиції сторін по справі.

Позиція особи, яка подала заяву.

Заявник в заяві зазначає, що постановою Львівського апеляційного суду від 04.07.2024 року рішення Турківського районного суд Львівської області від 14.02.2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 3% річних в сумі 264,66 євро та пені в сумі 36 800 євро скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні даних вимог ОСОБА_2 , змінено рішення Турківського районного суду Львівської області в частині розподілу судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1937 гривень судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь держави в особі Державної судової адміністрації України судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3163 гривень. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_1 користь держави в особі Державної судової адміністрації України судові витрати 7 649 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави в особі Державної судової адміністрації України судові витрати 12 480 гривень. На виконання вимог видано виконавичй лист. В поданій заяві сторона по справі зазначає, що не має змоги одноразовим платежем виконати рішення суду в частині, оскільки будучи працезтаним, на утриманні знаходиться тесть інвалід, та три дитини. Посив заяву задовольнти.

Позиція позивача по справі.

Представник позивача адвокат Лука Т.М. подав заперечення, в якому зазначає, що проти задоволення заяви заперечує у повному обсязі, оскільки виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року. Згідно Закону України "Про виконавче провадження" примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), у ОСОБА_4 наявне інше майно, що свідчить про належний майновий стан останнього, а отже і відсутність правових підстав для розстрочення виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи, відповідні до них правовідносини та зміст спірних правовідносин.

Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 14.02.2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задоволено. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 кошти за договором позики від 12.07.2022 року в сумі 22500,00 євро; стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 три відсотки річних за порушення виконання зобов`язання відповідно до 625 ЦК України в сумі 264,66 євро; стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 пеню за договором позики від 12.07.2022 року в сумі 36800,00 євро; стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в загальній сумі 5097,13 грн як сплачений позивачем судовий збір за подання до суду позовної заяви; стягнути з ОСОБА_1 в користь держави в особі Державної судової адміністрації України (код отримувача 37993783, рахунок UA0026001, назва отримувача: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ суду 02886806, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 8322,87 грн.

04.07.2024 року постановою Львівського апеляційного суду задоволено частково. Рішення Турківського районного суд Львівської області від 14 лютого 2024 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 264,66 євро та пені в сумі 36800 євро скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні даних вимог позивача; змінено рішення в частині розподілу судових витрат стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 1937 гривень судових витрат, стягнуто з ОСОБА_3 в користь держави в особі Державної судової адміністрації України судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3163 гривень, стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави в особі Державної судової адміністрації України судові витрати 7649 гривень, стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави в особі Державної судової адміністрації України судові витрати 12480 гривень.

23.12.2024 року ОСОБА_5 подав клопотання про розстрочення виконання рішення Турківського районного суду Львівської області від 14.02.2024 року та розстрочення виконання постанови Львівського апеляційного суду від 04.07.2024 року в частині стягнення з нього в користь ОСОБА_2 кошти за договором позики від 12.07.2022 року в сумі 22500,00 євро, в частині стягнення 1937 гривень судових витрат, в частині стягнення в користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3163 гривень, в частині стягнення в користь держави судові витрати 7649 гривень.

В підтвердження підставності висунення прохання про розстрочення, сторона заявника покликається на те, що він працевлаштований, отримує заробітну плату в місцяному середньому розмірі 10-12 тисяч гривень у місяць, на утриманні заявника знаходиться тесть інвалід онкологічне захворювання, та три дитини, у зв`язку з чим ОСОБА_5 немає змоги одним платежем виконати рішення суду та погасити заборгованість.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За загальним правилом ст..ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Водночас судом встановлено, що судовий орган, приймаючи рішення в частині стягнення судового збору, в дотримання Закону України «Про судовий збір», не припустився до порушення прав, свобод чи законних інтересів ОСОБА_5 .

В суд ОСОБА_5 звернувся за захистом своїх не порушених, невизнаних або оспорюваних прав, а з можливістю розстрочення сплати присудженої суми судового збору.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Згідно з цивільним процесуальним законом кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України).

Заявник має надати на підтвердження факту свого незадовільного майнового стану, а у разі, якщо наданих доказів недостатньо або вони не є належними, суд приймає рішення по наявних доказах.

Заявник ОСОБА_5 окрім згадування про розмір заробітної плати в свої заяві не вказує, не подаючи будь-яких інших оказів, які б слугували підставою для вирішення питання про розстрочення судового рішення.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства в аспекті п.6 ст.3 ЦК України є добросовісність, тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними.

Питання щодо відстрочення або розстрочення сплати судового збору врегульовано статтею 8 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Вирішуючи питання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору суд виходить з того, що у своїй практиці Європейський суд зазначав, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Судом встановлено, що 04.07.2024 року постановою Львівського апеляційного суду рішення Турківського районного суд Львівської області від 14.02.2024 року скасовано, ухвалено нове рішення, змінено рішення в частині розподілу судових витрат.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Приписами ст.8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Заявником не надано інформації індивідуальних відомостей ОСОБА_5 , як застрахованої особи Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду за формою ОК-5 з якої вбачався річний дохід заявника в 2023 році .

Нормами ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» передбачено право суду, а не обов`язок щодо звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на національні суди покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість якої надано ВР України та практику ЄСПЛ, як джерело права.

У пункті 1 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17.10.2014 року № 10 роз`яснено, що судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14.05.1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 року пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі "Шишков проти Росії" від 20.02.2014 року пункт 111).

Наведені заявником доводи та надані на їх підтвердження докази не можна визнати такими, що унеможливлюють провести сплату судового збору, тому не можуть вважатися достатньою підставою для розстрочення від сплати судового збору.

З огляду на наведене те, що заявником на підставі належних та допустимих доказів не доведено обставини на яких ґрунтуються його вимоги, враховуючи в сукупності докази, суд вважає, що прохання вимоги ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Турківського районного суду Львівської області від 14.02.2024 року та розстрочення виконання постанови Львівського апеляційного суду від 04.07.2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 кошти за договором позики від 12.07.2022 року в сумі 22500,00 євро рівними частинами по 3000,00 грн щомісяця протягом наступних 3 (трьох) років, в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 1937 гривень судових витрат, в частині стягнення з ОСОБА_3 в користь держави в особі Державної судової адміністрації України судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3163 гривень, в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь держави в особі Державної судової адміністрації України судові витрати 7649 гривень рівними частинами по 2000,00 грн щомісяця слід відмовити.

Приймаючи до уваги вище вказане, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-5,10,12,19,23,27,28,258-260,263,272,273 353,435 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Винниченко М.П. про розстрочення виконання рішення Турківського районного суду Львівської області від 14.02.2024 року та розстрочення виконання постанови Львівського апеляційного суду від 04.07.2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 кошти за договором позики від 12.07.2022 року в сумі 22500,00 євро рівними частинами по 3000,00 грн щомісяця протягом наступних 3 (трьох) років, в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 1937 гривень судових витрат, в частині стягнення з ОСОБА_3 в користь держави в особі Державної судової адміністрації України судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3163 гривень, в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь держави в особі Державної судової адміністрації України судові витрати 7649 гривень рівними частинами по 2000,00 грн щомісяця - відмовити.

Копію ухвали направити сторонам по справі за наявними електронними або юридичними адресами.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ознайомитись з текстом судового рішенням в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: https://tk.lv.court.gov.ua/

Повний текст судового рішення складено 10.03.2025 року.

Суддя Р.І.Ференц