Провадження № 2/201/1051/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Батманової В.В.

за участю секретаря Дейнега А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В :

12.12.2024 ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

Позивач у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 які проживають з позивачкою та знаходяться на утриманні позивача. Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2024 року було присуджено до стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання його неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею повноліття, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26 березня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття. Як зазначає позивач, нею було витрачено на оздоровлення та придбання ліків доньки та на навчання сина на загальну суму у розмірі 149732,90 грн., відтак просить стягнути з відповідача суму у розмірі 149732,90 грн., та 15000 грн. витрат, які позивач планує понести на придбання лінз для доньки відповідно до рекомендації лікаря. Позивач вважає, що такі витрати є додатковими витратами та підлягають стягненню з відповідача в порядку ст. 185 СК України на її користь, у зв`язку з чим і звернулась до суду з даним позовом.

Відповідач скористався правом на подання відзиву в якому заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що частина вимог позивача не може бути додатковими витратами в розумінні закону та матеріали справи не містять висновків щодо потреби проведення саме такого лікування дитини і що саме таке лікування пов`язано з вадами здоров`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того стягнення коштів на повнолітню дитину яка навчається взагалі не може бути предметом розгляду даної справи.

В судове засідання представник позивача надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на задоволенні позову та просив розглянути справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами ст.89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачкою та знаходяться на утриманні позивача.

Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2024 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2024 року було стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26 березня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

Судом також встановлено, що батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 (а.с. № 19, 22).

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Частина 2 статті 185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат.

Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

У пункті 18 вищезазначеної постанови зазначено, що передбачені ст. 185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрат є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними і так і позитивними фактами.

Так, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на оздоровлення та придбання ліків доньки та на навчання сина на загальну суму у розмірі 149732,90 грн. та 15000,00 грн. витрат, які позивач планує понести на придбання лінз для доньки відповідно до рекомендації лікаря, чим і обґрунтовує свої позовні вимоги з урахуванням уточнень, як вбачається з наданих позивачкою підтверджень додаткових витрат.

Проте, суд критично оцінює розмір вказаних витрат, оскільки додаткові витрати, половина з яких має бути стягнута з відповідача, складають лише 93814,00 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходить з того, що додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , понесені позивачем направленні на підтримання здоров`я.

Разом з цим, суд критично оцінює наполягання позивача на стягненні з відповідача додаткових витрат на придбання речей побутового вжитку, одягу та канцелярських товарів, оскільки вказане не може відноситись до розвитку здібностей дитини та підтримання здоров`я, і вказані витрати мають охоплюватись спільними витратами батька та матері на дитину, в тому числі аліментами.

Суд також критично оцінює вимоги позивача в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на повнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки відповідно до ст. 185 СК України стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину законом не передбачено.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини підлягають частковому задоволенню лише в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання його доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на лікування дитини в розмірі 46907,00 грн., що становить 50% понесених позивачем витрат.

Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України та приймаючі до уваги, що позовні вимоги позивачки задоволені частково, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 141, 185 Сімейного Кодексу України (в редакції від 17.05.2017, що набрала чинності з 08.07.2017), п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 у № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 76-81, ч. 6 ст. 82, ст.ст. 89, 141, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст. 259, 263-265, ЦПК України, суд ,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , додаткові витрати на утримання його доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 46907 (сорок шість тисяч дев`ятсот сім) гривень 00 копійок на користь матері дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 (тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В.В. Батманова