ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9527/25 Справа № 201/3654/25 Суддя у 1-й інстанції - Наумова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів: Ткаченко І.Ю., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу судді Соборного районного суду міста Дніпра від 08 липня 2025 року про повернення

позовної заяви ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення ,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Соборного районного суду міста Дніпра із позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

05 травня 2025року ухвалою судді Соборного районного суду міста Дніпра позовну заяву залишено без руху, оскільки її подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 ЦПК України та позивачу повідомлено про необхідність протягом п`яти днів з дня отримання ним даної ухвали виправити недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді Соборного районного суду міста Дніпра від 08 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 (треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) про встановлення факту, що має юридичне значення - визнано неподаною та повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу судді Соборного районного суду міста Дніпра від 08 липня 2025 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Учасники справи не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Відповідно до положень частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в Електронному суді, а також оголошенням на веб-порталі Судової влади України.

Сторони у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Повертаючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що у встановлений судом строк позивач ухвалу про залишення позовної заяви без руху не виконав, недоліки позовної заяви не усунув. При цьому наслідки невиконання ухвали про залишення позовної заяви без руху були роз`яснені позивачу.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Встановлено, що у березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Соборного районного суду міста Дніпра із позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

05 травня 2025 року ухвалою судді Соборного районного суду міста Дніпра позовну заяву залишено без руху, оскільки її подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 ЦПК України та позивачу повідомлено про необхідність протягом п`яти днів з дня отримання ним даної ухвали виправити недоліки позовної заяви, а саме: зазначити всіх сторін по справі, сплатити судовий збір, та надати докази, відповідно до положень ч. 5 ст. 177 ЦПК України.

Ухвала суду від 05.05.2025 року направлялась позивачу та його представнику двічі на підтверджені адреси місця їх проживання, а також на адресу місця знаходження нерухомого майна, яке перебуває у власності позивача (згідно з відповіддю про реєстрацію осіб та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які містяться в матеріалах справи), проте, конверти повернулися до суду, без вручення їх адресатам, з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч. ч. 5,6 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ураховуючи зазначене, можна зробити висновок, що надсилання судового рішення в той чи інший спосіб учаснику справи є процесуальним обов`язком суду. Відомості про вручення (доставлення) рішення суду учаснику справи містяться у розписці про вручення, у повідомленні про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи, у поштовому повідомленні про вручення судового рішення, а також у документах, визначених пунктами 4, 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України. У разі відсутності таких відомостей судове рішення вважається не врученим.

Повертаючи позовну заяву позивачу з підстав не усунення недоліків, суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження про вручення копії ухвали судді Соборного районного суду міста Дніпра від 05 травня 2025 року позивачу ОСОБА_1 або його представнику ОСОБА_4 .

На поштовому повідомленні (конверті), що були адресовані судом позивачу ОСОБА_1 та його представнику ОСОБА_4 зазначено, що причиною невручення судової кореспонденції є закінчення терміну зберігання (а.с. 25-28, 32-37).

Однак, за змістом ч. 6 ст. 272 ЦПК України, що узгоджується з ч. 8 ст. 128 ЦПК України, наявність поштової відмітки "за закінченням терміну зберігання" не є підтвердженням вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху та не вважається належним повідомленням сторони про процесуальні дії відповідного суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18) зроблено висновок, що приписи ЦПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення кореспонденції суду з вказівкою причини повернення "за закінченням терміну зберігання" є доказом належного інформування учасника справи. Повернення кореспонденції суду з вказівкою причини повернення "за закінченням терміну зберігання" не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду.

Отже, за відсутності даних про отримання позивачем позивачем або його представником копії ухвали від 05 травня 2025 року про залишення позовної заяви без руху, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позовної заяви на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України є необґрунтованим.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції безпідставно визнано неподаною та повернуто позовну заяву позивачу.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що ухвала про повернення позовної заяви позивачу у зв`язку із не усуненням недоліків не ґрунтується на нормах процесуального права.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Так, у справі "Bellet v. France" Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 259,268,374,379,381-384 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Соборного районного суду міста Дніпра від 08 липня 2025 року про повернення позовної заяви скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08 грудня 2025 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.Ю. Ткаченко

М.О. Макаров