справа № 619/5575/25
провадження № 2/619/2434/25
РІШЕННЯ

іменем України

08 грудня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Калиновської Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Булах С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дергачі матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

19.09.2025 представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни від 04.11.2021 року за реєстраційним № 15375 таким, що не підлягає виконанню; стягнути з акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 суму судового збору 1211,20 грн.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 22.09.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано у акціонерного товариства «Сенс Банк» (Код , адреса місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, буд. 100, м. Київ, 03150): належним чином завірену копію нотаріально посвідченого кредитного договору №834/18-27/35/8-195 від 03.07.2008 року, укладеного ОСОБА_1 з ПАТ «Укрсоцбанк», який був наданий стягувачем приватному нотаріусу КМНО Сазоновій Олені Миколаївні і на підставі якого був вчинений виконавчий напис №15375 від 04.11.2021 року; належним чином завірені копії документів, які підтверджують суму заборгованості ОСОБА_1 (Розрахунок заборгованості, виписка по рахунку) в розмірі 22564,73 доларів США.

В обґрунтування позову зазначено, що нa виконанні приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбала С.В. перебуває виконавче провадження № 67564183, відкрите 17.11.2021 року на підставі виконавчого напису №15375 виданого 04.11.2021 року приватним нотаріусом Київського МНО Сазоновою О.М. про стягнення з ОСОБА_1 , який є Боржником за Кредитним договором №834/18-27/35/8-195 від 03.07.2008, укладеним з ПАТ "Укрсоцбанк". Постановою про арешт майна боржника від 18.11.2021 на майно належне боржнику накладено арешт у межах суми звернення стягнення 24821,20 доларів США. Постановою про арешт коштів боржника від 18.11.2021, накладено арешт на грошові кошти боржника у межах суми звернення стягнення 24821,20 доларів США. Постановою про зміну назви сторони виконавчого провадження від 07.02.2025 змінено назву стягувача Акціонерне товариство «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК». Станом на момент звернення до суду, виконавче провадження №67564183 знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбала С.В. З порядком вчинення виконавчого напису, наявністю відповідних зобов`язань і сумою заборгованості позивач не погоджується, що стало підставою для звернення до суду.

Так, позивач вказує, що підставою для відкриття виконавчого провадження 67564183 від 17.11.2021 року став виконавчий напис № 15375 від 04.11.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського МНО Сазоновою О.М. Вказаний виконавчий напис позивач вважає незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки він був вчинений з порушенням вимог законодавств. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. На момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 04.11.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі.

Крім того позивач просить звернути увагу на те, що ним не було укладено жодних нотаріально посвідчених договорів із відповідачем, отже, у приватного нотаріуса були відсутні правові підстави для прийняття від банку документів для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Вказує, що докази наявності безспірності заборгованості позивача перед відповідачем відсутні. Із змісту виконавчого напису достовірно не вбачається те, що дійсно на момент його вчинення боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, та що заборгованість складалася саме з такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Нотаріально посвідчений договір між сторонами укладений не був. Таким чином, позивач просить при вирішенні даного спору, врахувати недотриманням нотаріусом умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, відсутності доказів направлення позичальником листа-вимоги про повернення боргу та отримання боржником - ОСОБА_1 такого листа, і взяти до увагу те, що встановлена законом процедура стягнення боргу за договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

24.10.2025 на виконання вимог ухвали суду представником АТ «Сенс Банк» надано копію кредитного договору №834/18-27/35/8-195 від 03.07.2008, укладеного ОСОБА_1 з ПАТ «Укрсоцбанк», та копію довідки-розрахунку заборгованості станом на 01.02.2021 за кредитним договором №834/18-27/35/8-195 від 03.07.2008, укладеним ОСОБА_1 з ПАТ «Укрсоцбанк».

27.10.2025 представник ОСОБА_1 Головченко Е.А. надані додаткові пояснення у справі, у зв`язку з ознайомленням з отриманими документами. Так, представник вказує, що відповідачем надана копія кредитного договору №834/18-27/35/8-195 від 03.07.2008 року, укладеного ОСОБА_1 з ПАТ «Укрсоцбанк», на підставі якого у подальшому був вчинений оспорюваний виконавчий напис. Договір підписаний від імені кредитора в.о. начальника Петровського відділення ХОФ АКБ «Укрсоцбанк» Житомирською І.В. Аналіз тексту кредитного договору дозволяє зробити висновок про відсутність в ньому положень, які б допускали стягнення коштів за цим договором шляхом вчинення виконавчого напису. По-друге, оскаржуваний виконавчий напис №15375 був вчинений 04.11.2021, тобто, на момент, коли кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входив до переліку документів, за якими могло бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Як було зазначено у позовній заяві, із посиланням на правову позицію наведену у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №158/2157/17, в якій, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». З долученої представником відповідача копії кредитного договору №834/18-27/35/8-195 від 03.07.2008 року вбачається відсутність його нотаріального посвідчення (договір укладений у простій письмовій формі), що означає, що станом на 04.11.2021 року такий договір не міг бути документом, на підставі якого міг бути вчинений виконавчий напис. Представником відповідача не надано доказів нотаріального посвідчення укладеного договору, а з урахуванням визнання в судовому порядку з 22.02.2017 року нечинним пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, видача таких виконавчих написів після 22.07.2017 року була можлива лише за умови пред`явлення оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів). З урахуванням викладеного, після аналізу долученого представником відповідача кредитного договору №834/18-27/35/8-195 від 03.07.2008 року і підтвердження факту відсутності його нотаріального посвідчення, у приватного нотаріуса Сазонової О.М. були відсутні правові підстави для прийняття від банку документів для вчинення оспорюваного виконавчого напису, тобто, є підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

27.11.2025 представником відповідача, АТ «Сенс Банк» Кравцовою С.М. надано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого зазначено, що АТ «Сенс Банк» заперечує проти доводів позовної заяви та проти обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, даний позов вважає безпідставним та незаконними, поданим виключно з метою ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань. Вказує, що позивачем не заперечується, що між сторонами укладено два кредитних договори. Взяті за кредитними договором зобов`язання Банк виконав належним чином та у повному обсязі, кредитні кошти були отримані Позивачем у повному обсязі. Позивачем умови кредитного договору виконувалися неналежним чином, порушувалися строки повернення кредитів та сплати процентів. Неналежне виконання Позивачем взятих за кредитним договором зобов`язань призвело до виникнення простроченої заборгованості. Позовна заява взагалі не містить посилань на відсутність у Позивача заборгованості або на неповноту чи неправильність здійснених кредитором розрахунків заборгованості. При поданні даної позовної заяви позивач не наводить жодних розрахунків, не доводить відсутності заборгованості чи наявності боргу у меншому розмірі, ніж визначений кредитором на час звернення до Приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Всі необхідні документи були передані стягувачем нотаріусу разом із заявою про вчинення виконавчого напису. Посилання ж позивача на нібито на відсутність вимоги в нотаріальній справі, є лише його припущенням, що не підтверджене жодними доказами. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Мова йде саме про безспірність заборгованості, тобто самого факту наявності заборгованості або її розмірів. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Згідно до заяви про вчинення виконавчого напису та додатків до неї, що міститься в матеріалах приватного нотаріуса, банком були виконані зазначені умови, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, не є безспірним.

Представник відповідача також у поданому відзиві зазначає, що позивачем не спростовано суму боргу за виконавчим написом. Позивачем жодним чином не доведено, що в нього наявний інший розмір заборгованості перед Кредитором, адже - не надано доказів того, що на час вчинення виконавчих написів, сума заборгованості була іншою ніж та, яка вказана нотаріусом, жодних доказів відсутності заборгованості або існування заборгованості в іншому розмірі, ніж зазначено у виконавчому написі, позивачем не надано, та позивачем взагалі не доведено, чим саме порушуються його права вчиненням виконавчого напису для погашення заборгованості за Кредитним договором при існуючій та неспростованій сумі боргу. Також предметом стягнення є виключно заборгованість за тілом кредиту та процентами за його користування. Відтак, саме з метою уникнення можливих спорів щодо наявності заборгованості або її розмірів, відповідач не скористався своїм абсолютно правомірним правом на отримання неустойки.

Вважає, що дії позивача, який оспорює виконавчий напис, суперечить його попередній поведінці, а саме підписанню кредитного договору, згідно з яким позивач (позичальник) безумовно погодився з тим, що у разі неналежного виконання взятих на себе зобов`язань Банк отримує право стягнення заборгованості в судовому або позасудовому порядку. При цього право вибору способу захисту порушеного права належить кредитору. Окрім того, позивач в позовній заяві посилається на виконавче провадження, яке відкрито приватним виконавцем у 2021 році з приводу примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису, а позовну заяву пред`явлено до суду у 2025 році, тобто з пропуском строків позовної давності. На підставі викладеного просила у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до АТ «Сенс Банк» третя особа ПН КМНО Сазонова О.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовити у повному обсязі.

01.12.2025 представником позивача, ОСОБА_1 Головченко Е.А. надано відповідь на відзив, відповідно до якого зазначено, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 04.11.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, і редакція переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Позивач звертає увагу, що ним не було укладено жодних нотаріально посвідчених договорів із відповідачем, такий нотаріально посвідчений договір не був наданий відповідачем у порядку виконання ухвали про витребування доказів, відповідно, такий нотаріально посвідчений договір відсутній, і станом на 04.11.2021 у приватного нотаріуса були відсутні правові підстави для прийняття від банку документів для вчинення оспорюваного виконавчого напису.

Також представник позивача вказує на те, що боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Порушення процедури вчинення виконавчого напису є самостійною підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню, і воно не обов`язково має існувати одночасно із такою підставою, як неправомірність вимог стягувача. З урахуванням того, що в порушення норм чинного законодавства, стягувачем взагалі не була надіслана вимога до боржника з сумою боргу, заперечити щодо такої суми у позивача навіть не було можливості.

Щодо пропуску строків позовної давності, про які зазначає представник позивача, просить врахувати, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. У подальшому дія карантину була подовжена до 30 червня 2023 року. У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). З 24 лютого 2022 року в України діє воєнний стан, підставами якого є Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (з наступними змінами). Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Враховуючи те що Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02 квітня 2020 року, а також введення воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 року, строки позовної давності позивачем не пропущено. Отже, нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в Переліку, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Враховуючи те, що зазначені умови не дотримані, просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. від 04.11.2021 року за реєстраційним № 15375 таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача, ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надала заяву, в якій вказала, що просить розгляд справи проводити за відсутності позивача/представника позивача за наявними у справі матеріалами, зазначивши, що правова позиція позивача викладена у заявах по суті справи.

Представник відповідача, АТ «Сенс Банк» - Кравцова С.М., надала суду заяву, вказавши, що просить провести судове засідання у відсутності представника АТ «Сенс Банк». Проти задоволення позовної заяви заперечує з підстав, які викладено у відзиві на позовну заяву.

Частиною 3 ст.211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки не повідомив, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Суд, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що нa виконанні приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбала С.В. перебуває виконавче провадження № 67564183, відкрите 17.11.2021 року на підставі виконавчого напису № 15375 виданого 04.11.2021 року приватним нотаріусом Київського МНО Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: селище Солоницівка, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків, за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків: НОМЕР_1 ,останнє місце роботи: невідомо, який є Боржником за Кредитним договором №834/18-27/35/8-195 від 03.07.2008 року, укладеним з ПАТ "Укрсоцбанк". Згідно п.1 Передавального акту від 15.10.2019 року, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ "Укрсоц-Банк" правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ "Альфа-Банк". Правонаступником щодо майна, прав та обов`язків АТ "Укрсоцбанк" виникає у АТ "Альфа-Банк" з дати затвердження цього Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" та рішенням єдиного акціонера АТ "Укрсоцбанк" а саме з 15.10.2019 року. Таким чином, АТ "Альфа-Банк" є новим Кредитором за Кредитним договором №834/18-27/35/8-195 від 03.07.2008 року укладеним між Акціонерним- комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 АТ "Альфа-Банк", ідентифікаційний код юридичної особи 23494714, місцезнаходження :03150, м. Київ, вул. В. Васильківська, буд. 100, фактична адреса: 03150, м. Київ, вул. В. Васильківська, буд. 100, рахунок у форматі IBAN: НОМЕР_2 , АТ "Альфа-Банк", м. Київ, МФО:300346, далі іменоване Стягувач. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.02.2018 року по 01.02.2021 року. Сума заборгованості складає 22564,73 доларів США в тому числі: - прострочена заборгованість за сумою кредиту -10785,00 доларів США; - прострочена заборгованість за процентами та комісіями - 11690,75 доларів США; - строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 доларів США; - строкова заборгованість за процентами та комісіями - 88,98 доларів США. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача становить 22564,73 долари США.

Постановою про арешт майна боржника від 18.11.2021 на майно належне боржнику накладено арешт у межах суми звернення стягнення 24821,20 доларів США.

Постановою про арешт коштів боржника від 18.11.2021, накладено арешт на грошові кошти боржника у межах суми звернення стягнення 24821,20 доларів США.

Постановою про зміну назви сторони виконавчого провадження від 07.02.2025 змінено назву стягувача Акціонерне товариство «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК».

Станом на момент звернення до суду, виконавче провадження №67564183 знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Цимбала С.В.

Тобто підставою для відкриття виконавчого провадження 67564183 від 17.11.2021 став виконавчий напис № 15375 від 04.11.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського МНО Сазоновою О.М. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №834/18-27/35/8-195 від 03.07.2008.

Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, що регулюються нормами Закону України «Про нотаріат».

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчиняючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону).

Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку).

Так, згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили 22.02.2017 року, а тому п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня.

З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених між позивачем та банком у простій письмовій формі.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та у постанові від 02 липня 2019 року по справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16, постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц та постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №201/11696/16-ц.

Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд зазначає, що виконавчий напис №15375 від 04.11.2021 вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №834/18-27/35/8-195 у загальному розмірі 22564,73 дол. США, на примірнику кредитного договору, який нотаріально не посвідчено, що є порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис №15375 від 04.11.2021 вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №834/18-27/35/8-195 у загальному розмірі 22564,73 дол. США з порушенням вимог Закону України "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, а тому наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності суд дійшов таких висновків.

Згідно ст. 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Частиною 1 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, було продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ по 30 червня 2023 року.

Постановою КМУ від 27 червня 2023 року №651 з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином, карантин на території України був встановлений безперервно з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дію якого неодноразово було продовжено та який діє до тепер.

За приписами, закріпленими у п.19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Оскаржуваний позивачем виконавчий напис вчинений 04 листопада 2021 року, а отже строк позовної давності продовжився на строк дії встановленого Кабінетом Міністрів України карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року перебіг позовної давності, визначений Цивільним Кодексом, зупинився на період дії воєнного стану в Україні.

Також, слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження повідомлення позивача про існування спірного виконавчого напису з моменту його вчинення, а саме з 04 листопада 2021 року, отримання позивачем його копії, його повідомлення про відкрите виконавче провадження та отримання нею матеріалів виконавчого провадження (копії постанови про відкриття виконавчого провадження, проведення виконавчих дій тощо), а тому з огляду на вищевикладене суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про застосування строків позовної давності.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При зверненні до суду з цим позовом ОСОБА_1 сплачено 1211,20 грн. судового збору за подання позову.

Оскільки позов задоволено у повному обсязі, зазначені витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з АТ "Сенс Банк" на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 4, 10 - 13, 76 - 81, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №15375, виданий 04.11.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М.

Стягнути з Акціонерного товариства «СЕНС БАНК`на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», адреса 03150,, Україна, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100 .

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, адреса АДРЕСА_3 .

Суддя Л. В. Калиновська