06.03.2025 Єдиний унікальний номер 205/757/24
Провадження № 2/205/571/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 рік м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Бізяєвої Н.О.

за участю секретаря судового засідання Михайленко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Лазарєвої Катерини Василівни до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Лазарєвої К.В. звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якому просить: стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію належної позивачу частки у спільному майні подружжя у розмірі вартості відчуженого спільного майна у сумі 334 820,00 грн., а також стягнути понесені судові витрати у розмірі 8 348,20 грн.

В обґрунтуванні позову зазначено, що 23 вересня 2011 року по 10 липня 2021 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2021 року шлюб розірвано. З червня 2020 року вона з відповідачем проживала окремо, шлюбні стосунки припинені. Під час перебування у шлюбі сторони придбали транспортні засоби мотоцикл Honda Steed 1994 року випуску, фургон Volkswagen Transporter 2014 року випуску. Вказані транспортні засоби були оформлені на відповідача, що підтверджується відповіддю територіального сервісного центра МВС №1242 від 24.11.2023 р. на адвокатський запит. Згоди про добровільний поділ спірного майна між сторонами після припинення шлюбних відносин не досягнуто. Разом з тим, у подальшому стало відомо про те, що відповідач на власний розсуд, без згоди позивача відчужив указані транспортні засоби. Згідно відомостей, які зазначені у листі ТСЦ МВС в Дніпропетровській області №1242 №31/4-1242 94-аз від 24.11.2023 р., 05.02.2019 р. за відповідачем було зареєстровано мотоцикл HONDA STEED 1994 року випуску, vin- НОМЕР_1 , об`єм - 583 см3, який 25 березня 2021 р. було відчужено і перереєстровано на нового власника, фізичну особу ОСОБА_3 .. Як зазначено у цьому ж листі ТСЦ МВС №1242, 09.10.2018 р. за відповідачем було зареєстровано фургон VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2014 року випуску, vin- НОМЕР_2 , об`єм - 1968 см3, який 25 березня 2021 р. було відчужено і перереєстровано на нового власника, фізичну особу ОСОБА_3 . Згідно відповіді судового експерта Пилипенка О.С. від 12.11.2023 р. №333С23 на запит про середню ринкову ціну транспортного засобу, середня по Україні ціна продажу транспортного засобу, який був у використанні, HONDA STEED 1994 р.в., об`єм двигуна 583 см. 3, становить 59 820,00 грн. Згідно відповіді судового експерта Пилипенка О.С. від 20.12.2023 р. №365С23 на запит про середню ринкову ціну транспортного засобу, середня по Україні ціна продажу аналогічного транспортного засобу, який був у використанні, VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2014 року випуску, об`єм двигуна - 1984, становить 609 820,00 грн. Таким чином, враховуючи, що позивач претендує на стягнення компенсації в розмірі подружньої частки відчуженого спільного майна, ціна позову становить 334 820 грн. ((59 820,00 грн.+609 820,00 грн.):2.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.03.2024 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання по справі.

05.08.2024 року представник ОСОБА_2 адвокатом Воронко В.В. до суду надіслав відзив на позовну заяву, згідно якого зазначено наступне. Спільним майном подружжя позивачка визначає транспортні засоби : мотоцикл HONDA STEED 1994 р.в.та фургон VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2014 року випуску. Відповідач не погоджується з тим, що зазначені вище транспортні засоби є об`єктом спільного майна подружжя. Вважає, що вказані транспортні засоби не підлягають поділу між ним і позивачкою з таких підстав. Автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2014 року випуску та мотоцикл VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2014 року випуску були придбані особисто відповідачем за грошові кошти отримані особисто ним в борг у відповідності до договору позики від 21.06.2018 р. Згідно з п. 1.1. зазначеного договору відповідач отримав в борг грошові кошти в сумі 35 000 доларів США, що складає еквівалент у гривні - 902 300 грн. У відповідності до п. 1.4., цього ж договору позики конкретно зазначена мета позики - придбання відповідачем автомобіля та мотоцикла. Як мотоциклом так і автомобілем користувався виключно відповідач. Так само і свої зобов`язання за договором позики покладалися виключно на відповідача. Позивачка не мала жодного відношення до зазначених транспортних засобів та не користувалася ними, а також ні яким чином не відповідала за зобов`язаннями за договором позики. Тобто зазначений договір позики був укладений відповідачем в особистих інтересах, а не в інтересах сім`ї. Відповідно і набуте за отримані в борг кошти майно не є спільною сумісною власністю відповідача і позивачки.

13.08.2024 року представником позивача, через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив. Додатково зазначено, саме по собі посилання відповідача на те, що спірні автомобілі були придбані хоча і за час шлюбу, однак за належні йому особисті кошти, нібито отримані за договором позики, не є достатнім доказом сплати відповідачем особистих коштів за придбане у шлюбі майно, адже належних і допустимих доказів придбання спірного майна саме за ці кошти він не надав.

14.08.2024 року від представника відповідача, через сстсему «Електронний суд» подано заперечення на відповідь на відзив. Вказавши, що на підтвердження існування та укладення цього договору вважає, що можуть бути прийняті до уваги судом як письмові докази договори банківського строкового вкладу від 10.02.2012 року та від 13.02.2012 року, згідно яких ОСОБА_4 , відкрила рахунки в банку на суму 15 000 та 20 000 ЄВРО, відповідно. Тобто ці документи підтверджують наявність грошових коштів у ОСОБА_4 , які вона позичила своєму онукові ОСОБА_2 у відповідності до договору позики від 21.06.2018 р.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2025 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті.

06.03.2025 року в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтримала позов, просила його задовольнити. Зазначивши, що майже 8 років сторони перебували у шлюбі, все що було придбано у шлюбі, було придбано за спільні кошти. Що стосується зауважень представника відповідача, з приводу різниці об`єму та типа палива двигуна, відповіді судового експерта Пилипенка О.С. від 20.12.2023 р. №365С23 про середню ринкову ціну транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2014 року випуску, зазначила наступне. Що вказана відповідь зроблена за аналогічними об`єктом транспортного засобу, згідно з якою і встановлено ринкова вартість спірного автомобіля, що передбачено законодавством України.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, вказавши, що з початку сімейного життя, все було добре, проте згодом стосунки стали погіршуватись. Спірні транспортні засоби, були придбані приблизно 2018, 2019 році. На купівлю вказаних транспортних засобів згоду дружини не отримував, придбанням та оформленням займався особисто сам. Відповідно Договору позики, у 2018 році, він взяв грошові кошти у займ у своєї рідної бабусі ОСОБА_4 , 1934 р.н. у розмірі 35 000 дол. США, для придбання саме спірних транспортних засобів. На той час він працював дольнобійником, тому було прийнято рішення щодо відкриття ФОП та покупки для перевозок транспортних засобів. Зароблені кошти витрачались на сім`ю, придбання їжи та інше. На час початку війни, відповідач повернув бабусі борг частково, приблизно у розмірі 10 000 дол. США. Проте зауважив, що між ним та бабусею була усна домовленість, у разі смерті бабусі, повернути решту заборгованості її доньці, тобто своєї матері. Причиною продажу у 2021 році спірних транспортних засобів, була саме заборгованість перед його партнером ОСОБА_3 у розмірі 50 000 грн., який є також його зведеним братом.

Представник відповідача ОСОБА_6 , заперчував проти задоволення позовних вимог, вказавши що спріні транспортні засоби, були придбані відповідачем для його особистих потреб. Крім того, вказав на ріщницю у відповіді експерта, щодо ринкової вартості автомобіля фургон, саме по типу двигуна, та об`єму.

06.03.2025 року в судовому засіданні було оголошено перерву.

Після оголшення перерви, представник позивача ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 06.03.2025 року подали до суду заяви про закінчення розгляду справи без їх участі.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 23.09.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації акітв цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблений актовий запис №1193 та рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2021 року, справа №205/2326/2021, шлюб між ними був розірваний. Рішенням також встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з червня 2020 року (а.с. 12).

09 жовтня 2018 року під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі за ОСОБА_2 був зареєстрований автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2014 року випуску, vin- НОМЕР_2 , об`єм - 1968 см3, який 25 березня 2021 р. було відчужено і перереєстровано на нового власника, фізичну особу ОСОБА_3 (а.с. 14).

05 лютого 2019 року під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі за ОСОБА_2 був зареєстрований мотоцикл марки HONDA STEED 1994 року випуску, vin- НОМЕР_1 , об`єм - 583 см3, який 25 березня 2021 р. було відчужено і перереєстровано на нового власника, фізичну особу ОСОБА_3 .

Згідно довідки про середньоринкову вартість транспортного засобу №333С23 від 12 листопада 2023 року, складений судовим експертом Пилипенко О.С. на замовлення ОСОБА_1 , середньо ринкова вартість колісного транспортного засобу HONDA STEED 1994 року випуску, об`єм - 583 см3, вид палива- бензин, становить 59 820,00 грн. (а.с. 15).

Згідно довідки про середньоринкову вартість транспортного засобу №365С23 від 20 грудня 2023 року, складений судовим експертом Пилипенко О.С. на замовлення ОСОБА_1 , про середньо ринкову вартість колісного транспортного засобу марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2014 року випуску, об`єм - 1968 см3, зазначено: середня по Україні ціна продажу аналогічного транспортного засобу, який був у використанні, VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2014 року випуску, об`єм - 1984 см3, вид палива бензин, складає 609 820,00 грн. (а.с. 16).

Сторони не подавали доказів про суму грошових коштів витрачених на придбання автомобіля та мотоцикла, а відповідачем не долучався договір купівлі-продажу автомбіля та мотоцикла.

Відповідач ОСОБА_2 надає Договір позики про отримання грошей в борг від ОСОБА_4 (рідна бабуся) 21.06.2018 року в сумі 35 000,00 доларів США, на придбання автомобіля та мотоцикла, отриману суму та проценти зобов`язався повернути 21.06.2028 року (а.с. 60).

Позивач ОСОБА_1 надає докази того, що вона працювала після укладення шлюбу із ОСОБА_2 , зокрема копію трудової книжки ОСОБА_1 .

Спірний автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2014 року випуску та мотоцикл HONDA STEED 1994 року випуску, ОСОБА_2 відчужив відповідно 09.10.2018 р. та 05.02.2019 р. гр. ОСОБА_3 , тобто після припинення сімейних відносин, розірвання шлюбу.

Підставою звернення до суду стало стягнення з відповідача частки вартості спірного транспортного засобу, оскільки позивачка згоди на його відчуження не надавала.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року всправі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (пункт 3 частини першої статті 57 СК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (див., зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19 (провадження № 14-94цс21)).

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна чи майнових прав, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті чи оформлені (див. зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 січня 2024 року у справі № 755/12204/18 (провадження № 61-2401св21)).

Разом з цим Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 264/2232/19 зробив висновок, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є майно, набуте нею за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто за умови доведення обставин, необхідних для спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, тим із подружжя, який її спростовує. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує".

Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що спірний автомобіль та мотоцикл, є спільною сумісною власністю сторін.

Стороною відповідача не оспорювалась вартість спірних транспортних засобів, визначена у відповідях на запит про середню ринкову ціну транспортного засобу, складених судовим експертом Пилипенко О.С. за №333С23 від 12.11.2023 року та за №365С23 від 20.12.2023 року, а інших доказів про вартість спірного автомобіля та мотоцикла відповідач не надав, в тому числі ні на час їх придбання, ні на час їх продажу відповідачем.

Зауваження представника відповідача, щодо наданих судовим експертом Пилипенко О.С. відповідей щодо ринкової вартості транспортних засобів, а не відповідних звітів висновків, та зазначення у відповіді №365С23 саме аналогічного транспортного засобу, суд зазначає наступне.

Згідно з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), відповідно до яких, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Установлено, що автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, має такі ідентифікуючі ознаки: 2014 рік випуску, об`єм двигуна 1968 см.куб., вид палива дизель, vin- НОМЕР_2 , Мотоцикл HONDA STEED 1994 р.в., має індефікуючи ознаки наступні: об`єм двигуна 583 см. 3, що підтверджується інформаційною довідкою Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області №1242 від 24.11.2023 року (а.с. 14).

На підтвердження дійсної (ринкової) вартості, подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2014 року випуску, ОСОБА_1 надала суду довідку про визначення середньоринкової вартості майна, складену 20 грудня 2023 року оцінювачем ОСОБА_7 на запит ОСОБА_1 , згідно з якою середня по Україні ціна продажу аналогічного транспортного засобу який був у використанні, VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2014 року випуску, об`єм двигуна 1984 см3, вид палива бензин, становить 609 820,00 грн. (а.с. 17)

На підтвердження дійсної (ринкової) вартості, подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) мотоцикла HONDA STEED 1994 року випуску, ОСОБА_1 надала суду довідку про визначення середньоринкової вартості майна, складену 12 листопада 2023 року оцінювачем ОСОБА_7 на запит ОСОБА_1 , згідно з якою середня по Україні ціна продажу аналогічного транспортного засобу який був у використанні, HONDA STEED 1994 року випуску, об`єм двигуна 583 см3, вид палива бензин, становить 59 820,00 грн. (а.с. 15).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З вказаної вище довідки про визначення середньоринкової вартості майна вбачається, що вона складена судовим експертом Пилипенко О.С., який має Свідоцтво №1062 від 27.11.2006 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністрестві юстиції України.

Станом на час розгляду справи, судовий експерт Пилипенко О.С. внесений до реєстру атестованих експертів.

На підставі викладеного, зважаючи на норми ст. ст. 77-80 ЦПК України, суд вважає, що вказана вище відповідь про визначення середньоринкової вартості майна є належним, допустимим та достатнім доказом на підтвердження дійсної (ринкової) вартості, подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) спірних транспортних засобів.

Будь-яких доказів на підтвердження іншої вартості спірних транспортних засобів, відповідач суду не надав, не містять таких доказів і матеріали справи.

З клопотанням про призначення судової автотоварознавчої експертизи відповідач ОСОБА_2 до суду не звертався.

У даному випадку вказана вище відповідь про визначення середньоринкової вартості транспортного засобу, яка надана позивачем на підтвердження позовних вимог, є письмовим доказом у справі, що стосується предмету доказування та повинна оцінюватися у сукупності з іншими доказами у справі відповідно до положень ч.1 ст. 89 ЦПК України, а не є висновком судового експерта у розумінні ч. 2 ст.102 ЦПК України. Тому факт неповідомлення судового експерта Пилипенко О.С. про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок не свідчить про те, що складена ним довідка про визначення середньоринкової вартості майна, є недопустимим доказом у справі.

Також суд відхиляє твердження представника відповідача щодо зазначення у відповіді про ринкову вартість аналогічного транспортного засобу. Так як, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Суд вважає, що та обставина, що чинним законодавством передбачено складання звіту про оцінку майна, а не складання відповіді про визначення середньоринкової вартості майна, не є підставою для відхилення відповіді про визначення середньоринкової вартості спірного майна, складеної судовим експертом Пилипенко О.С., оскільки сама назва документу, яким визначено середньоринкову вартість спірного автомобіля та мотоцикла, не впливає на зміст такого документа.

З огляду викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості частки в транспортнмх засобах підлягають задоволенню та з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню грошова компенсація 1/2 частини вартості автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2014 року випуску та мотоцикла HONDA STEED 1994 року випуску, у розмірі 334 820,00 грн., що відповідає половині дійсної (ринкової) вартості подібних транспортних засобів на час розгляду справи та є гарантією справедливої сатисфакції позивача у зв`язку з припиненням його права на спільне майно.

Отже, суд приймає до уваги саме суму вартості автомобіля та мотоцикла визначену у відповідях судового експерта про вартість транспортних засобів, які складені 12.11.2023 року та 20.12.2023 року.

Доказів того, що саме отримані відповідачем грошові кошти за Договором позики від 21.06.2018 року відповідач витратив на придбання 09 жовтня 2018 року спірного автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2014 року випуску, та 05 лютого 2019 року спірного мотоцикла HONDA STEED 1994 року випуску, матеріали справи не містять.

Касаційний суд вже звертав увагу, що досить часто учасники цивільного обороту в спорах про поділ майна за допомогою договору позики чи розписки про отримання в позику грошових коштів, в яких вказано, що ці грошові кошти передаються на придбання певного конкретного майна, намагаються спростувати презумпцію спільності майна подружжя (чи жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі). Касаційний суд зауважив, що використання таким чином договору позики (в якому передбачено, що грошові кошти передаються на придбання певного конкретного майна) очевидно не враховує, що регулююча сила договору стосується його сторін, а тому не може кваліфікуватися як добросовісне та є неприпустимим (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 травня 2023 року в справі № 215/1191/17 (провадження № 61-9767св22)).

Крім того, як встановлено судом спірні транспортні засоби було відчужено відповідачем після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 , а тому у суду не має підстав вважати, що гроші від продажу зазначеного автомобіля та мотоцикла могли бути використані в інтересах родини, матеріали справи не містять доказів зворотного і відповідач не наводив доказів того, що виручені кошти від продажу рухомого майна ним були використані в інтересах родини.

А тому вирішуючи позовні вимоги позивача про стягнення на її користь грошової компенсації на спірні транспортні засоби, суд виходить з оцінки його вартості, яка визначена у відповідях про вартість майна, що долучений позивачем до матеріалів справи. Відповідач під час судового розгляду не спростовував відповідь про ринкову вартість транспортних засобів, а тому суд приймає вказані відповіді судового експерта про середню ринкову ціну транспортного засобу при визначені вартості компенсації позивачу частки у спільному майні подружжя.

Виходячи з рівності часток сторін, слід визначити позивачу компенсацію замість її частки у спільній сумісній власності на автомобіль та мотоцикл у розмірі 334 820,00 грн. ((59 8220,00 грн. +609 820,00 грн.): 2), тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок грошової компенсації належної позивачу частки у спільному майні подружжя на автомобіль та мотоцикл.

Відповідно до ст. 141 ч. 1 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Суд знаходить підстави для стягнення з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 3 348,20 грн. та витрати на оплату відповідей судового експерта про ринкову ціну спірних транспортних засобів у розмірі 5 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81-82, 89, 211, 223, 247, 263-265, 268, 272, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , грошову компенсацію належної позивачу частки у спільному майні подружжя у розмірі вартості відчуженого спільного майна у сумі 334 820 (триста тридцять чотири тисячі вісімсот двадцять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 3 348 (три тисячі триста сорок вісім) грн. 20 коп. сплачений позивачем судовий збір.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) грн.. 00 коп. вартості витрат на оплату відповідей судового експерта за №333С23 від 12.11.2023 та №365С23 від 20.12.2023.

На рішення суду може бути подана апеляційнаскарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 10 березня 2025 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: Н.О. Бізяєва