КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Київ

Справа № 759/8821/14-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Слив`юк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка подана представником ОСОБА_3 , на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 29 липня 2024 року, постановлену у складі судді Сенька М.Ф.,

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт кепітал» про заміну стягувача - Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» його правонаступником, боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 березня 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту від 30.04.2008 року №0 в сумі 4 212 141 грн. 57 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки, відповідно до договору іпотеки від 30.04.2008 року №84667, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , вартістю 3 283 554 грн. 61 коп., що на праві власності належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , шляхом передачі вказаної квартири у власність ПАТ «Дельта Банк».

У квітні 2024 року заявник ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про заміну стягувача ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал».

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 29 липня 2024 року заяву про заміну стягувача його правонаступником - задоволено.

Замінено вибулого стягувача ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт кепітал» у справі за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, та зобов`язання вчинити певні дії з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк».

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову постанову, якою заяву залишити без задоволення.

Вважає висновки суду про те, що ПАТ «Дельта Банк» було відступлено ТОВ «ФК «Стандарт кепітал» права вимоги, такими, що не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджували оплату за Договором № 2260/К про відступлення прав вимоги, тим самим це свідчить про недоведеність статусу кредитора за зобов`язанням, що узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16. Крім того матеріали справи не містять акт приймання-передачі прав вимоги за вказаним договором.

Також, з АКІБ «Укрсиббанк» укладався кредитний договір у валюті - доларах США та враховуючи те, що ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» не має ліцензії на вчинення операцій з валютними цінностями, відповідно не міг відбуватися перехід права вимоги за кредитним зобов`язанням, що визначено у валюті - долар США, а відтак ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» не має права бути стягувачем за зобов`язанням, що визначено у вказаній валюті. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 461/2900/11.

Крім того, звертає увагу на те, що після ознайомлення з матеріалами справи було встановлено наявність у справі заяви про видачу виконавчого листа від 10.11.2016 року (а.с. 43 т.2), проте, як вбачається зі змісту, то дана заява не має відношення до даної справи та можливо опинилася в матеріалах справи помилково.

Виконавчі документи у даній справі - не видавалися, більш того, ані банк, ані ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» не зверталися до суду із заявою про видачу виконавчих документів. Таким чином, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження.

Звертає увагу на те, що ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» не мав правових підстав для звернення до суду із заявою про заміну сторони стягувача, у зв`язку з тим, що вже задовольнив свої вимоги, а саме на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» зареєстрував право власності на нерухоме майно, яке виступає предметом іпотеки (квартиру АДРЕСА_1 ) у державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО Єгорової М.Є., 05 жовтня 2021 року, підставою для державної реєстрації став договір іпотеки №84667, серії та номер 97, виданий 30 квітня 2008 року, видавник: ПН КМНО Данич О.Ф. А в подальшому відчужив дане нерухоме майно, уклавши договір купівлі-продажу квартири від 27.12.2023 року між ТОВ «Преміум Істейт» та ОСОБА_4 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» - Осадча К.О. просить апеляційну скаргу - залишити без задоволення, ухвалу суду - залишити без змін. Вважає, що суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення заяви правонаступника ТОВ «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал» з огляду на те, що вказана заява є обґрунтованою та відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині відсутності підстав та заяв від стягувача для відновлення виконавчого провадження, зазначає, що подаючи заяву про заміну стягувача на правонаступника Товариством не ставилось питання про заміну стягувача на правонаступника у виконавчому провадженні, а також заміну сторони виконавчого провадження, яке було закінчене.

Виходячи зі змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень ст. 442 ЦПК України, заміна сторони її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Щодо доводів відповідачів, що ТОВ «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал» не мав правових підстав для звернення до суду із заявою про заміну сторони стягувача, у зв`язку з тим, що вже задовольнив свої вимоги, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, що б свідчили про належне виконання боржниками зобов`язань та погашення кредитних коштів, сплати пов`язаних з кредитом платежів відповідно до умов, передбачених кредитним договором.

В судове засідання скаржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник Осипенко В.Ю. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 13 жовтня 2025 року представник скаржників Осипенко В.Ю. через систему «Електронний суд» подав заяву , в якій просив розглянути справу за відсутності відповідачів та їх представника.

В судовому засіданні представник ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» - Осадча К.О. вважала доводи апеляційної скарги безпідставними та просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що 17.06.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ "ФК "Стандарт кепітал" було укладено договір №2260/К про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ "ФК "Стандарт кепітал", а ТОВ "ФК "Стандарт кепітал" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором №0. Таким чином, звернення правонаступника ТОВ "ФК "Стандарт кепітал" із заявою про надання йому статусу стягувача до суду відповідає змісту ст. 512, 514 ЦПК України.

Тому суд дійшов висновку, що заява про заміну сторони підлягає задоволенню, слід замінити вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" на правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Стандарт кепітал" у справі за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2016 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, та зобов`язання вчинити певні дії, з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк».

З висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ ФК «Стандарт Кепітал» колегія суддів погоджується, проте ухвалу судом першої інстанції було постановлено з порушенням норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Так, в апеляційній скарзі представник відповідачів, серед іншого, посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: справу розглянуто судом за відсутності боржників, не повідомлених належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Із матеріалів справи вбачається, що заява представника ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» надійшла до суду 29 квітня 2024 року та була призначена до розгляду судом на 19 червня 2024 року.

Надіслані відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судові повістки повернулись до суду без вручення, за закінченням терміну зберігання ( а.с. 109, 110, т. 2).

04 липня 2024 року судом були сформовані повістки про виклик відповідачів в судове засідання на 12-00 год. 29 липня 2024 року, однак даних про їх вручення, як і повернення кореспонденції до суду із зазначенням причин невручення, матеріали справи не містять.

Відповідно до частин 3 ст. 442 ЦПК України, суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. ч. 3, 4, 6 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 130 ЦПК України у разі відсутності в адресата електронного кабінету судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Тобто, підтвердженням належного повідомлення учасника справи особи, у разі відсутності електронного кабінету, є її розписка про отримання судової повістки.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні дані про вручення судової повістки відповідачам з повідомленням про дату, час та місце судового засідання.

Таким чином, суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу за відсутності відомостей про належне повідомлення відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18.04.2022 року у справі № 522/18010/18 «обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України).

З огляду на наведене, та зважаючи, що судом першої інстанції розглянуто справу за відсутності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , не повідомлених належним чином про дату, час та місце судового засідання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність обов`язкових підстав для скасування судового рішення з ухваленням постанови про часткове задоволення заяви ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал», враховуючи наступне.

У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу (частина перша статті 55 ЦПК України).

По своїй суті процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу відповідного суб`єкта, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього. Підставами процесуального правонаступництва можуть бути лише юридичні факти, які виникли під час судового провадження у справі, а не до його початку. Процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним правонаступництвом, оскільки воно може мати місце в тих випадках, коли права та/або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення внаслідок тих чи інших юридичних фактів переходять до правонаступника. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після заміни сторони в матеріальних правовідносинах. У частині першій статті 514 ЦК України регулюються відносини між первісним кредитором і новим кредитором, та визначається який саме обсяг прав та на яких умовах переходить до нового кредитора. Тобто частина перша статті 514 ЦК України присвячена саме матеріальному правонаступництву, а не процесуальному (постанова Верховного Суду від 08 вересня 2021 року в справі № 1522/12471/12).

Відповідно до частин першої, другої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Відповідно до частин 2, 5 статті 442 ЦПК України, заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 зазначено, що: «На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України.».

Як вбачається з матеріалів справи, за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 30 квітня 2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , позичальнику було надано кредит сумі 80 000 доларів США зі сплатою 14, 00 % річних, з кінцевим терміном повернення до 30 квітня 2018 року. В забезпечення виконання позичальником зобов`язань щодо погашення кредитного договору між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № 84667 від 30 квітня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О. Ф. за реєстровим номером 97, відповідно до якого було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею - 45, 20 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними та іпотечними договорами, в тому числі за договорами, укладеними з позичальником ОСОБА_2 .

У травні 2014 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з даним позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту від 30.04.2008 року №0 в сумі 4212141,57 грн. грн. 57 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки, відповідно до договору іпотеки від 30.04.2008 року №84667, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , вартістю 3283554 грн. 61 коп., що на праві власності належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , шляхом передачі вказаної квартири у власність ПАТ «Дельта Банк».

В рішенні від 17 березня 2016 року суд зазначив, що установлений Законом України № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Тому, рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону №1304-VII не підлягає виконанню, без згоди на те відповідачів.

З викладеного вбачається, що рішення суду не підлягало виконанню на час дії Закону №1304-VII про мораторій.

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу України з процедур банкрутства (у редакції Закону України від 16.09.2020 року № 895-IX) Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність через вісімнадцять місяців з дня введення в дію цього Кодексу, тобто 21.04.2021 року. 13.04.2021 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», відповідно до пункту 2 розділу ІІ якого Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом.

Також 13.04.2021 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 1382-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реструктуризації зобов`язань за кредитами в іноземній валюті та адаптації процедур неплатоспроможності фізичних осіб», яким внесла зміни до Кодексу України з процедур банкрутства у розділі «Прикінцеві та перехідні положення» та абзац четвертий пункту 2 виклала в такій редакції: «Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність через двадцять місяців з дня введення в дію цього Кодексу».

Закони України від 13.04.2021 року № 1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» та № 1382-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реструктуризації зобов`язань за кредитами в іноземній валюті та адаптації процедур неплатоспроможності фізичних осіб» набрали чинності 23.04.2021 року. Відповідно до цих законів Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (який втратив чинність 21.04.2021 року) поновлює свою дію на п`ять місяців з дня набрання чинності Законом № 1381-IX, тобто діє з 23.04.2021 року до 23.09.2021 року.

Таким чином, враховуючи, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втратив чинність 23.09.2021 року, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року підлягало примусовому виконанню лише після 23.09.2021 року.

Даних про отримання позивачем виконавчого листа або звернення вказаного рішення суду до примусового виконання матеріали справи не містять.

Як вбачається з матеріалів, що були додані до заяви ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал», 17 червня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк», який є правонаступником ПАТ «УкрСиббанк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 2260/К від 17.06.2020 року (з урахуванням додатку №1 до договору №2260/К про відступлення прав вимоги від 17 червня 2020 року, що є невід`ємною його частиною), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. 17 червня 2020 за реєстровим номером № 686.

Зі змісту договору вбачається, що договір укладено відповідно до результатів відкритих торгів ( аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-05-14-000021-b від 04 червня 2020 року.

Відповідно до вказаного договору банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору, за кредитними договорами та /або договорами іпотеки, та/або договорами застави.

Згідно з п. 4.1 договору сторони домовились, що за відступлення права вимоги за цим договором новий кредитор сплачує банку грошові кошти в сумі 7 923 108 грн. 34 коп. Ціна договору сплачується новим кредитором банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором, на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор.

У пункті 14 додатку № 1 до договору «Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами» зазначено про кредитний договір з ОСОБА_2 за № 0 та договір іпотеки № 84667 з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Враховуючи надані докази, є обґрунтованими доводи заявника про перехід права вимоги за вказаними кредитним та іпотечним договорами від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал», оскільки відбулася заміна кредитора у зобов`язаннях, що є підставою для процесуального правонаступництва у даній справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази оплати ціни договору за договором відступлення прав вимоги та акт приймання-передачі прав вимоги, колегія суддів відхиляє, оскільки пунктом 14 договору визначено, що договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін (у випадку використання юридичними особами у своїй діяльності печатки) та нотаріального посвідчення.

Крім того, рішенням Святошинського районного суду м. Києві від 27 жовтня 2022 року, що набуло законної сили, у справі № 759/1930/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал», державного реєстратора приватного нотаріуса КМНО Єгорової М.Є. про скасування рішення про державну реєстрацію з припиненням права власності, встановлено, що право вимоги за кредитним договором № 0 від 30.04.2008 року ОСОБА_2 перейшло до ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» та відповідно до договору іпотеки № 84667, таким чином відбулася заміна кредитора у зобов`язаннях.

Посилання відповідачів у апеляційній скарзі на те, що з огляду на відсутність у ТОВ ФК «Стандарт Кепітал» ліцензії на вчинення операцій з валютними цінностями вказане товариство не має права бути стягувачем за зобов`язаннями, що визначено в іноземній валюті, колегія суддів також відхиляє, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про визнання договору № 2260/К про відступлення прав вимоги від 17.06.2020 року недійсним.

Відповідно до рішення Національного банку України від 02 жовтня 2015 року № 664 була відкликана банківська ліцензія та прийнято рішення про ліквідацію ПАТ «Дельта Банк». Процедура ліквідації ПАТ «Дельта Банк» розпочата 05.10.2015 року, строком на 2 роки з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 лютого 2017 року № 619, яким було продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта банк» на два роки до 4 жовтня 2019 року. В подальшому Фонд гарантування вкладів фізичних осіб продовжив терміни ліквідації «Дельта Банку» до 4 жовтня 2020 року включно.

Відповідно до п. 4 договору про відступлення прав вимоги від 17 червня 2020 року, права вимоги, які відступаються за цим договором, є складовою частиною пулу активів, що є предметом відкритих торгів ( аукціону), результати якого оформлені протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-05-14-000021-b від 04 червня 2020 року, переможцем яких визнаний новий кредитор - ТОВ Факторингова компанія «Стандарт Кепітал».

У постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 Велика Палата Верховного Суду вказала, що відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010, провадження № 14-308цс18).

Верховний Суд у постанові від 04 липня 2022 року у справі № 480/1397/15-ц дійшов висновку, що підставою правонаступництва юридичної особи є, зокрема, й відступлення права вимоги за кредитними договорами, яке підтверджено документально. Задоволення заяви про заміну сторони правонаступником здійснюється судом відповідно до норм матеріального і процесуального права, які не передбачають право суду надавати на цій стадії оцінку оспорюваним правочинам, що буде порушувати презумпцію їх правомірності (стаття 204 ЦК України).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 , а також Верховний Суд у постановах від 30 червня 2022 року у справі № 757/9754/13-ц та від 27 липня 2022 року у справі № 592/8859/15 дійшли висновку про те, що вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження здійснюється судом за перевірки та надання оцінки доказам, наданим на обґрунтування відповідної заяви, зокрема, їх достовірності та достатності для висновків про фактичний перехід прав та обов`язків сторони виконавчого провадження до іншої особи на підставі правочину, якому має бути надана оцінка на предмет нікчемності, тобто недійсності в силу положень закону.

Водночас встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду такої заяви, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у здійсненні заміни сторони процесу правонаступником, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що немає процесуальних підстав для заміни стягувача, оскільки відсутній виконавчий лист та виконавче провадження, правонаступник не ставить питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та про видачу виконавчого листа, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки строк на примусове виконання рішення суду правонаступником не пропущено, враховуючи, що в рішенні суду було зазначено, що воно не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тоді як вказаний Закон втратив чинність 23.09.2021 року.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2024 року у справі № 756/5396/14-ц, «поза увагою апеляційного суду залишилося те, що в рішенні Оболонського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року в справі № 756/5396/14-ц вказано, що на спірні правовідносини поширюється Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» і тому суд вважав за можливе застосувати статті 217 ЦПК України та зупинити виконання рішення на весь час дії цього мораторію; на час звернення ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі (12 березня 2024 року), з урахуванням пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, того, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року в справі № 756/5396/14-ц встановлено відстрочку виконання рішення до закінчення мораторію, та положень частини другої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», строк пред`явлення до виконання не сплинув, а тому заява вважається такою, що подана у межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.»

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Враховуючи, що рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року підлягало примусовому виконанню лише після закінчення дії мораторію 23 вересня 2021 року, а з заявою про заміну стягувача представник ТОВ Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» звернувся 23 квітня 2024 року, то строк пред`явлення до виконання не сплинув.

Крім того, у пункті 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII, доповненого згідно із Законом України від 15 березня 2022 року № 2129-IX, який набрав чинності 26 березня 2022 року, визначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/22 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжено та триває дотепер.

У пунктах 47 і 48 постанови Верховного Суду від 15 березня 2023 року в справі № 260/2595/22 зазначено, що особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII, відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом № 1404-VIII як спеціальним нормативно-правовим актом, у цьому випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» вже використало своє право іпотекодержателя, звернувши стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, проте державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ТОВ ФК «Стандарт Кепітал» було скасовано рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2022 року, а в подальшому товариство здійснило відчуження квартири, - не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви ТОВ ФК «Стандарт Кепітал» про заміну стягувача його правонаступником, оскільки строк пред`явлення рішення до примусового виконання не сплинув, а відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що заява ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» підлягає задоволенню частково, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Тому у даному випадку заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року - скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення заяви ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» про заміну позивача його правонаступником.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка подана представником ОСОБА_3 , - задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 29 липня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт кепітал» про заміну стягувача його правонаступником - задовольнити частково.

Замінити вибулого позивача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт кепітал» ( ) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 05 грудня 2025 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.