Справа № 638/3936/25
Провадження № 2-з/638/56/25
УХВАЛА

Іменем України

06 березня 2025 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Агапов Р.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до Харківської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив:

- визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 тривалістю три місяці з дня набрання законної сили рішення суду;

- визнати недійсний заповіт, складений ОСОБА_4 03.02.2023, яким було визначено спадкоємцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 99, виданий 07.02.2025 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гапон Інни Миколаївни, що підтверджує, що ОСОБА_3 є власницею частини квартири АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 100, виданий 07.02.2025 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гапон Інни Миколаївни, що підтверджує, що ОСОБА_2 є власницею частини квартири АДРЕСА_1 .

04.03.2025 до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла заява представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій заявник просив:

- накласти арешт на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 (1/2 частини на підставі Свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 99, виданий 07.02.2025 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гапон Інни Миколаївни) та ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 (1/2 частини на підставі Свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 100, виданий 07.02.2025 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гапон Інни Миколаївни), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120;

- заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в т.ч. шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, припинення запису про іпотеку або припинення будь-якого іншого обтяження, передачі в іпотеку, будь- якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна, скасування записів, поновлення записів, відкриття розділів тощо) нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , РНОКППІ: НОМЕР_1 (1/2 частини на підставі Свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 99, виданий 07.02.2025 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гапон Інни Миколаївни) та ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 (1/2 частини на підставі Свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 100, виданий 07.02.2025 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гапон Інни Миколаївни), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120;

- заборонити ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , передавати в іпотеку нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 (1/2 частини на підставі Свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 99, виданий 07.02.2025 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гапон Інни Миколаївни) та ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 (1/2 частини на підставі Свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 100, виданий 07.02.2025 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гапон Інни Миколаївни), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №20.

Заява обґрунтована тим, що предметом спору в межах даної справи є квартира, як об`єкт нерухомого майна, права на неї.

Правові наслідки задоволення позовної заяви - подання на виконання рішення суду та скасування проведених реєстраційних дій, тобто повернення у власність квартири до ОСОБА_4 та, подальше вирішення справи в межах спадкової справи. Тобто можливі наслідки задоволення позову - відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не будуть власниками майна.

В разі задоволення судом позовних вимог, але відчуження квартири на користь третіх осіб чи передання квартири в іпотеку, не можливо буде реально виконати судове рішення.

В разі укладання правочину на шкоду кредитору (позивачу), передбачається можливість його оскаржити (фраудаторний правочин), проте на це потребується додатково витратити значний час, а також грошові кошти (сплата судового збору, правові послуги тощо).

З огляду на це єдиним достатнім видом забезпечення позову, який буде відповідати позовній вимозі, який відповідає принципам співмірності є саме забезпечення позову у вигляді арешту, заборони щодо відчуження будь-яким способом Квартири, а також заборони передавати Квартиру в іпотеку та укладати пов`язані з іпотекою договори.

Позивач вказує, що відповідачі, скоріш за все, коли дізнаються про поданий позов, можуть продати швидше нерухоме майно (наголошую, що є відомості, що квартира вже виставлена на продаж).

В разі задоволення судом позовних вимог, у подальшому виконання рішення суду буде відбуватись правильно, нерухоме майно не буде відчужено на користь третіх осіб.

З огляду на це вважає, що єдиним достатнім та адекватним видом забезпечення позову, який буде відповідати позовним вимогам, який відповідає принципам співмірності є саме забезпечення позову у вигляді арешту, заборони щодо відчуження будь-яким способом нерухомості, а також заборони передавати нерухомість в іпотеку та укладати пов`язані з іпотекою договори.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви та матеріали позовної заяви, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення у разі задоволення позову.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом відповідно до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і захистити інтереси позивача.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, доводи заяви про забезпечення позову та заперечення іншої сторони. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Правова природа арешту майна чи іншого обмеження стосовно майна, вчиненого у зв`язку із провадженням у цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, передання в заставу, іпотеку, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу».

У даному випадку, предметом позовних вимог, про забезпечення яких просив позивач, є визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини йому після смерті ОСОБА_4 , якій належала квартира АДРЕСА_1 , що в рівних частках на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також визнання недійсними відповідних заповітів на ім`я відповідачів.

Разом з тим, суд зазначає, що вказані заходи забезпечення позву є неспівмірними із позовними вимогами, оскільки можливе задоволення позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не означає автоматичне прийняття спадщини та успадкування позивачем зазначеного майна. У разі ухвалення рішення на користь позивача, таке надасть йому лише право на подання заяви про прийняття спадщини.

Отже, відсутня реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

В разі задоволення позову рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню, оскільки не матиме зобов`язального характеру.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.О. Агапов