КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 127/152/24 Головуючий у суді першої інстанції - Митрофанова А.О.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3678/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

секретар Цуран С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2024 року про відмову у забезпечені позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Хмільницький завод залізобетонних виробів»,Відкрите акціонерне товариство «Гніванський кар`єр», Публічне акціонерне товариство «Сабарівський кар`єр»,Приватне підприємство «Будівельні матеріали»,Гніванське дочірнє сільськогосподарське підприємство «Борське» Відритого акціонерного товариства «Гніванський кар`єр»,Гніванське дочірнє сільгосподарське підприємство «Маянівське» Відритого акціонерного товариства «Гніванський кар`єр», Приватне акціонерне товариство «Корнинський кар`єр «Лепард»,Товариство з обмеженою відповідальністю «Крутнівський кар`єр», Товариство з обмеженою відповідальністю «Сабарівський гранітний кар`єр», Товариство з обмеженою відповідальністю «Гніванський гранітний кар`єр,Товариство з обмеженою відповідальністю «Шпиківський деревообробний завод»,Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля-Вибух», Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОБ і К», Приватне виробничо-комерційне підприємство «Шешрнянський консервний завод»,Споживче товариство «Оскамит»,Приватне підприємство «Фарммакс»,Товариство з обмеженою відповідальністю «Мікроклін», Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля-ДЛД»,Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Скутельник Інна Анатоліївна про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною та виділ часток із спадкового майна,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_1 , діючи в інтересах в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , звернулась до суду із вказаним позовом.

Позивачка просить суд:

визнати недійсною відмову ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка оформлена заявою від 29 березня 2022 року, що посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник Інною Анатоліївною, в межах спадкової справи № 32/2022 від 10 березня 2022 року;

- виділити 1/6 частку в порядку спадкування за законом спадкового майна після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом визнання права приватної власності за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на нерухоме майно загальною вартістю 25 617 684,95 грн, а саме на:

1) квартиру, площею 74,7 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 982 176,46 грн;

2) 1/2 частки земельної ділянки, кадастровий номер :03:001:0170, площею 63,4740 кв.м, за адресою: Вінницька область, Тиврівський район, с/рада Ворошилівська, вартістю 10 352 631,25 грн;

3) квартиру, площею 69,5 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 3 348 055, 63 грн;

4) квартиру, площею 45,8 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 1 758 081, 52 грн;

5) квартиру, площею 41,7 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , вартістю 4 333 756,30 грн;

6) земельну ділянку, кадастровий номер :02:080:0180, площею 0,0819 кв.м, за адресою: АДРЕСА_5 , вартістю 386 508,61 грн;

7) житлову нерухомість кадастровий номер 3/1000, площею 9555,3 кв.м, за адресою: АДРЕСА_6 , вартістю 119 568,38 грн;

8) 1/2 частку майнового комплексу, площею 532,80 кв.м, за адресою: АДРЕСА_7 , вартістю 10 085 743,75 грн;

9) будинок та споруду, площею 290,70 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_8 , вартістю 1 056 490,19 грн;

10) квартиру, площею 40,4 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_9 , вартістю 1 305 002,29 грн;

11) 1/2 частку квартири, площею 95,8 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_10 , вартістю 4 217 716,41 грн;

- 1/2 частки та/або акцій у статутному капіталі юридичних осіб:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмільницький завод залізобетонних виробів», , адреса: 22000, Вінницька область, місто Хмільник, вулиця Івана Богуна, будинок 81, статутний капітал - 355 000,00 грн;

2) Відкритого акціонерного товариства «Гніванський кар`єр», , адреса: 23310, Вінницька область, Вінницький район, місто Гнівань, вулиця Соборна, будинок 85, статутний капітал 500 000,00 грн;

3) Приватного підприємства «Будівельні матеріали, , адреса: 22000, Вінницька область, місто Хмільник, 3 провулок Леніна, будинок 3а, статутний капітал 10 000,00 грн;

4) Гніванського дочірнього сільськогосподарського підприємства «Броварське» Відкритого акціонерного товариства «Гніванський кар`єр», , адреса: 23310, Вінницька область, Вінницький район, місто Гнівань, вулиця Леніна, будинок 85, статутний капітал 100 000,00 грн;

5) Гніванського дочірнього сільськогосподарського підприємства «Маянівське» Відкритого акціонерного товариства «Гніванський кар`єр», , адреса: 23310, Вінницька область, Вінницький район, місто Гнівань, вулиця Леніна, будинок 85, статутний капітал 200 000,00 грн;

- виділити 1/6 частку в порядку спадкування за законом спадкового майна після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом визнання права приватної власності за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на нерухоме майно загальною вартістю 245 499 287,41 грн, а саме на:

1) 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер :03:001:0170, площею 63,4740 кв.м, за адресою: Вінницька область, Тиврівський район, с/рада Ворошилівська, вартістю 10 352 631, 25 грн;

2) квартиру, площею 35,2 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_11 , вартістю 1 093 126,88 грн;

3) квартиру, площею 41,3 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_12 , вартістю 774 401,73 грн;

4) квартира, площею 41,0 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_13 , вартістю 744 320,89 грн;

5) квартиру, площею 43,2 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_14 , вартістю 2 981 462,87 грн;

6) квартиру, площею 42,3 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_15 , вартістю 489 850,67 грн;

7) приміщення, площею 60,7000 кв.м, за адресою: АДРЕСА_16 , з № 1 по № 6, вартістю 4 986 561,65 грн;

8) земельну ділянку, кадастровий номер :02:080:0179, площею 0,0819 кв.м, за адресою: АДРЕСА_17 , вартістю 386 508,61 грн;

9) 1/2 частку майнового комплексу, площею 532,80 кв.м, за адресою: АДРЕСА_7 , вартістю 10 085 743,75 грн;

10) приміщення в будинку відпочинку, площею 57,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_18 , вартістю 765 008,54 грн;

11) 1/2 частку квартири, площею 95,8 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_10 , вартістю 4 217 716,41 грн;

- 1/2 частки та/або акцій у статутному капіталі юридичних осіб:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмільницький завод залізобетонних виробів», , адреса: 22000, Вінницька область, місто Хмільник, вулиця Івана Богуна, будинок 81, статутний капітал - 355 000,00 грн;

2) Відкритого акціонерного товариства «Гніванський кар`єр», , адреса: 23310, Вінницька область, Вінницький район, місто Гнівань, вулиця Соборна, будинок 85, статутний капітал 500 000,00 грн;

3) Приватного підприємства «Будівельні матеріали, , адреса: 22000, Вінницька область, місто Хмільник, 3 провулок Леніна, будинок 3а, статутний капітал 10 000,00 грн;

4) Гніванського дочірнього сільськогосподарського підприємства «Броварське» Відкритого акціонерного товариства «Гніванський кар`єр», , адреса: 23310, Вінницька область, Вінницький район, місто Гнівань, вулиця Леніна, будинок 85, статутний капітал 100 000,00 грн;

5) Гніванського дочірнього сільськогосподарського підприємства «Маянівське» Відкритого акціонерного товариства «Гніванський кар`єр», , адреса: 23310, Вінницька область, Вінницький район, місто Гнівань, вулиця Леніна, будинок 85, статутний капітал 200 000,00 грн.

25.09.2024 року позивачка подала до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, а саме транспортні засоби, трактора, самохідні машини, а також нерухоме майно, що належить наступним юридичним особам :

-Товариство з обмеженою відповідальністю «Хмільницький завод залізобетонних виробів»;

- Відкрите акціонерне товариство «Гніванський кар`єр»;

- Публічне акціонерне товариство «Сабарівський кар`єр»;

- Приватне підприємство «Будівельні матеріали»;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Крутнівський кар`єр»;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Сабарівський гранітний кар`єр»;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Гніванський гранітний кар`єр»;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Шпиківський деревообробний завод»;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля - Вибух»;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОБ і К»;

- Приватне виробничо-комерційне підприємство «Шешрнянський консервний завод»;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Мікроклін»;

- Споживче товариство «Оксамит»;

- Приватне підприємство «Фарммакс»;

- Гніванське дочірнє сільськогосподарське підприємство «Борське» Вікторитого акціонерного товариства «Гніванський кар`єр»;

- Гніванське дочірнє сільськогосподарське підприємство «Маянівське» Відкритого акціонерного товариства «Гніванський кар`єр»;

- Приватне акціонерне товариство «Корнинський кар`єр «Леопард»;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля - ДЛД» із забороною вчинення будь-яких реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо вказаних юридичних осіб.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначала, що вона звернулась до суду із позовною заявою про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною та виділ часток із спадкового майна померлого ОСОБА_8 . Зазначає, що наразі дії відповідачів спрямовані на зменшення активів підприємств у кількості та вартості, щоб знецінити вартість корпоративних прав. Предметом спору у даній справі є визначення прав на спадкове майно, яке знаходиться у власності вищезазначених підприємств, всі об`єкти спадкового майна перебувають у користуванні відповідачів, а тому з метою збереження майна підприємств, вона просить накласти арешт на рухоме майно, а саме транспортні засоби, трактори, самохідні машини, а також нерухоме майно усіх підприємств, де кінцевим бенефіціарним власником є ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо вказаних юридичних осіб.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати, постановити ухвалу про задоволення заяви. У скарзі зазначає, що суд не врахував обставин і судову практику з цього питання, томудійшов помилкового висновку про відмову задоволенні заяви.

Вказує, що накладення арешту на рухоме та нерухоме майно підприємств, кінцевим бенефіціарним власником є ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 необхідне для забезпечення збереження майна підприємств, корпоративні права яких належать малолітнім позивачам.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачівадвокат Браславець Я.Ю. проти задоволення апеляційної скарги заперечив. Вказує, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходили.

В судовому засіданні в апеляційному суді взяв участь представник позивачів адвокат Одінцов Д.Е., який підтримавапеляційну скаргу, просив задовольнити з викладених підстав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час га місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволені заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві про забезпечення позову не конкретизовано майно, як рухоме, так і нерухоме, на яке позивач просить накласти арешт. Таким чином, суд дійшов висновку, що запропоновані позивачем заходизабезпечення позову не є обгрунтованими та співмірним із заявленими позовними вимогами

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками.

Так, в статті 149 ЦПК України передбачено забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, у своїй позовні й заяві позивачка просить суд визнати:

- недійсною відмову ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка оформлена заявою від 29 березня 2022 року, що посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник Інною Анатоліївною, в межах спадкової справи № 32/2022 від 10 березня 2022 року;

- виділити 1/6 частку в порядку спадкування за законом спадкового майна після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом визнання права приватної власності за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на нерухоме майно загальною вартістю 25 617 684,95 грн;

- виділити 1/6 частку в порядку спадкування за законом спадкового майна після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом визнання права приватної власності за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на нерухоме майно загальною вартістю 245 499 287,41 грн.

При цьому, у заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, а саме транспортні засоби, трактора, самохідні машини, а також нерухоме майно, що належить наступним юридичним особам :

-Товариство з обмеженою відповідальністю «Хмільницький завод залізобетонних виробів»;

- Відкрите акціонерне товариство «Гніванський кар`єр»;

- Публічне акціонерне товариство «Сабарівський кар`єр»;

- Приватне підприємство «Будівельні матеріали»;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Крутнівський кар`єр»;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Сабарівський гранітний кар`єр»;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Гніванський гранітний кар`єр»;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Шпиківський деревообробний завод»;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля - Вибух»;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОБ і К»;

- Приватне виробничо-комерційне підприємство «Шешрнянський консервний завод»;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Мікроклін»;

- Споживче товариство «Оксамит»;

- Приватне підприємство «Фарммакс»;

- Гніванське дочірнє сільськогосподарське підприємство «Борське» Вікторитого акціонерного товариства «Гніванський кар`єр»;

- Гніванське дочірнє сільськогосподарське підприємство «Маянівське» Відкритого акціонерного товариства «Гніванський кар`єр»;

- Приватне акціонерне товариство «Корнинський кар`єр «Леопард»;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля - ДЛД» із забороною вчинення будь-яких реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо вказаних юридичних осіб

Згідно частини десятої статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Наведене в сукупності свідчить, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Саме такої правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17.

Також Велика Палата Верховного Суду вказала на наступне.

За змістом наведених вище приписів, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України). Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 вказала на те, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивачка просить суд накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно юридичних осіб, де кінцевим бенефіціарним власником є ОСОБА_8 , із забороною вчинення будь-яких реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо вказаних юридичних осіб.

При цьому, у заяві про забезпечення позову не конкретизовано майно, як рухоме, так і нерухоме, на яке позивачка просить накласти арешт.

За таких обставин, зважаючи на неспівмірність заявлених заходів забезпечення позову до предмету позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість постановленої ухвали не впливають.

При апеляційному розгляді справи порушень норм процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, в справі не виявлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст складено05 березня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді В.В. Соколова

Т.О. Невідома