Справа № 489/9937/24
Провадження № 2/489/951/25
10 березня 2025 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Микульшиної Г.А.,
із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (далі ПрАТ «МТЕЦ) до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію
18.12.2024 ПрАТ «МТЕЦ» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 боргу за спожиту теплову енергію у розмірі 7095,73 грн. та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
В обґрунтування позову посилається на те, що в опалюваних сезонах 2022-2024 позивач здійснював постачання теплової енергії, зокрема, до будинку АДРЕСА_1 . Власником квартири АДРЕСА_2 є відповідач. Позивач надав теплову енергію до вказаної квартири у період з 01.11.2022 по 01.08.2024. За вказаний період з урахуванням перерахунку, абонплати у відповідача виникла заборгованість за послуги теплопостачання на суму 7 095,73 грн. Надіслане відповідачу попередження про суму боргу залишилося без задоволення та відповіді.
Виданий на підставі заяви позивача від 19.04.2024 Ленінським районним судом м. Миколаєва судовий наказ про стягнення боргу за спожиту теплову енергію скасовано ухвалою суду від 07.06.2024 по справі № 489/3015/24.
Посилаючись на викладене, позивач просить задовольнити позов.
Ухвалою суду від 23.12.2024, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
06.03.2025 до суду від позивача надійшла заява, згідно якої борг за спожиту теплову енергію у розмірі 7095,73 грн. відповідачем саном на 04.03.2025 погашено, позивач вимоги в цій частині не підтримує, однак просить стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою квартири, до якої надавалися послуги позивачем та додатково шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». Направлена на її адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.
Відповідач причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль», є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам м. Миколаєва, в тому числі до квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалюваного сезону.
Згідно реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.03.2025 відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 з 12.01.2018 на підставі договору купівлі-продажу № 40 від 12.01.2018.
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва про зареєстрованих осіб в житловому приміщенні Департаменту з надання адміністративних послуг, сформованого 19.12.2024, відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Позивач здійснював постачання теплової енергії до квартири, що перебуває у власності відповідача в період з 01.11.2022 по 01.08.2024, що підтверджується копіями нарядів на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону.
Однак, відповідачем оплата послуг за надану теплову енергію в належному розмірі не здійснювалася, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка становить 7 095,73 грн., і складається з: основного боргу за надані послуги 6 475,11 грн. та абонплати за період з 01.11.2022 по 01.08.2024 у розмірі 683,97 грн. за мінусом перерахунку у розмірі 63,35 грн.
14.03.2024 позивачем на адресу відповідача за вих. № 165-ф5 надсилалася досудова вимога (в порядку досудового урегулювання сплати боргу) про оплату боргу в сумі 6 294,55 грн., яка утворилася станом на 14.03.2024. Проте відповідачем борг добровільно не погашено, спір не урегульовано.
06.03.2025 до суду від позивача надійшла заява, згідно якої борг за спожиту теплову енергію у розмірі 7095,73 грн. відповідачем саном на 04.03.2025 погашено, позивач вимоги в цій частині не підтримує, однак просить стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір.
Положення ст. 68, 162 Житлового Кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення зобов`язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення сплачувати житлово-комунальні послуги.
Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.
У свою чергу заявник щомісяця направляє споживачам рахунки за послуги теплопостачання із зазначенням нарахувань за надані послуги та суми боргу.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Згідно з п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги.
Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року.
Згідно із частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 20 вказаного Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
Приписами статті 24 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати відповідачу послуги з постачання теплової енергії, а відповідач повинен за них сплачувати в силу приписів статті 11 ЦК України.
Статями 68, 162 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.
За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк.
За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Приймаючи до уваги те, що відповідач є власником квартири, до якої позивач надавав послуги з постачання теплової енергії, та враховуючи наявність у суду відомостей від позивача про добровільне погашення ОСОБА_1 суми боргу за послуги з теплопостачання у сумі 7 095,73 грн. станом на 04.03.2025, тобто після пред`явлення позову, та не підтримання позивачем позовних вимог в цій частині, підстави для стягнення з відповідача боргу в такій сумі у суду відсутні.
Однак відповідно до ч. 3 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи не підтримання позивачем позову щодо стягнення заборгованості унаслідок задоволення її позивачем після пред`явлення позову, та враховуючи заяву позивача від 06.03.2025 з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Керуючись статтями 4, 19, 142, 263-265, 280 ЦПК України, суд -
У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію відмовити.
На підставі ч. 3 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи:
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка є власником квартири за адресою: АДРЕСА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .
Повний текст судового рішення складено 10.03.2025.
Суддя Г.А. Микульшина