справа № 619/5849/23
провадження № 2/619/20/25
РІШЕННЯ

іменем України

07 березня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Калиновської Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Булах С.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Юрченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дергачі в режимі відеоконференції матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих грошових сум, 3% річних та інфляційних збитків, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_2 адвокат Масло Павло Павлович звернувся до Дергачівського районного суду м. Дергачі з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_2 , суму безпідставно отриманих грошових коштів, з інфляційними збитками та 3% річних в розмірі 64934,50грн. та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.05.2022 позивач, ОСОБА_2 звернувся за оголошенням в мессенджері Telegram до фізичної особи ОСОБА_3 , який запропонував послугу зберігання належного ОСОБА_2 автомобіля поза зоною бойових дій. ОСОБА_3 представився, назвав відомості про себе, включаючи адресу реєстрації та пояснив, що має можливість знайти місце поза межами бойових дій, де можливо було б безпечно зберігати майно. Мінімальна вартість послуги склала 55000 грн. При чому ОСОБА_3 повідомив, що оплата грошей буде проводитись шляхом банківських транзакцій. Частину грошей потрібно буде сплатити з початку, а іншу частину, коли він знайде місце, де можна розташувати майно. Вказане викликало у позивача повну довіру. Все спілкування з ОСОБА_3 відбувалось за допомогою менсенджера Telegram. За вимогою ОСОБА_3 позивач 31.05.2022 сплатив зі свого рахунку № НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 28000 грн. шляхом переказу на його банківську картку № НОМЕР_2 , відкриту в AT «Ощадбанк». А 26.06.2022 ОСОБА_3 через Telegram повідомив позивачеві, що знайшов місце для розміщення майна та щоб не втратити його, потрібно швидко перерахувати йому гроші в розмірі 27000 грн., що і було зроблено позивачем, який перевів зі свого рахунку, зазначеного вище, грошові кошти на туж карту. При цьому ОСОБА_3 пообіцяв підготувати необхідні документи та узгодити де, коли та який конкретно строк і яким чином буде можливо передати на зберігання автомобіль. Перерахування грошових коштів підтверджується платіжними дорученнями 31.05.2022 та 26.06.2022. Перерахування коштів було здійснено через систему дистанційного банківського обслуговування «Приват 24».

Як вказує позивач, після сплати ОСОБА_2 грошей, відповідач видалив листування в Telegram, перестав відповідати на звернення, не узгодив суттєві умови договору, як то: строк, конкретне місце зберігання, та спосіб передачі автомобіля на зберігання, у зв`язку з чим договір зберігання не був укладений з його вини. 12.08.2023 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію, в якій викладено вищезгадані обставини та висунуто вимогу повернути отримані від позивача грошові кошти, оскільки вони знаходяться у ОСОБА_3 без достатніх правових підстав. Претензія була отримана відповідачем 18.08.2023 особисто. Позивач вказав, що обговорював умови зберігання майна з відповідачем як з фізичною особою, а не підприємцем. Грошові кошти перераховувались на банківську картку ОСОБА_3 як фізичної особи, а не підприємця. Договір зберігання між двома фізичними особами є реальним і вважається укладеним з моменту передання речі на зберігання. В даному випадку передача речі не відбулась з вини відповідача, тому між позивачем та відповідачем договір зберігання майна не було укладено. Крім того, між сторонами не було узгоджено суттєві умови договору зберігання, як то: місце, строк зберігання, порядок передачі майна на зберігання. Будь-які договірні відносини між ОСОБА_2 та відповідачем відсутні.

Також позивач вказує, що з відповідача на його користь підлягає стягненню 2202,50 грн. в якості 3% річних (1190 грн. + 1012.50 грн.), а саме 3% річних від 28000 грн. за період з червня 2022 року по жовтень 2023 року включно (тобто за 17 місяців) складають 1190 грн. (28000*4,25%), 3% річних від 27000 грн. за період з липня 2022 по жовтень 2023 року включно (тобто за 16 місяців) складають 1012,50 грн. (27000*4%).

Крім того, згідно з відомостями Держстату індекс споживчих цін за червень 2022 року - 103,1%, за липень 2022 року - 100,7%, за серпень 2022 року - 101,1%, за вересень 2022 року - 101,9%, за жовтень 2022 року - 102,5%. за листопад 2022 року - 100,7%, за грудень 2022 року - 100,7%, за січень 2023 року - 100,8%, за лютий 2023 року - 100,7%, за березень 2023 року - 101,5%, за квітень 2023 року - 100,2%, за травень 2023 року - 100,5, за червень 2023 року - 100,8, за липень 2023 року - 99,4%, за серпень 2023 року -98,6%, за вересень 2023 року - 100,5%. Загальний індекс споживчих цін за період з червня 2022 року по вересень 2023 року склав 114,5%. Загальний індекс споживчих цін за період з липня 2022 року по вересень 2022 року склав 113,6%. В результаті росту споживчих цін сума, сплачена позивачем 31 травня 2022 року в розмірі 28 000 грн., знецінилась і підлягає компенсації відповідно до індексу споживчих цін за період з червня 2022 року по вересень 2023 року. За період з червня 2022 року по вересень 2023 року з урахуванням індексу споживчих цін розмір спричиненої позивачеві відповідачем шкоди від суми 28000 грн. складає 4060 грн. (28000 грн. х 114,5%-28000грн.). В результаті росту споживчих цін сума, сплачена позивачем 26 червня 2022 року в розмірі 27 000 грн., знецінилась і підлягає компенсації відповідно до індексу споживчих цін за період з липня 2022 року по вересень 2023 року. Станом на липень 2023 року з урахуванням індексу споживчих цін розмір спричиненої позивачеві відповідачем шкоди з суми 27 000 грн. складає 3672 грн. (27000 грн. х 113,6%-27000грн.). Всього з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні збитки в розмірі 7732 грн. (4060грн.+3672 грн.). Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 64934,50 грн. (55000 грн. (отримані грошові кошти без достатніх правових підстав) + 2202,50 грн. (3% річних) + 7732 грн.(інфляційні збитки)).

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 20.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Представником відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що з тексту позовної заяви вбачається, що позивач обговорював умови зберігання майна з відповідачем, однак, вказані умови в тексті позовної заяви позивачем не викладені, більш того, в іншій частині позовної заяви позивач стверджує, що сторонами не узгоджено суттєві умови договору, як то - строк, конкретне місце зберігання та спосіб передачі автомобіля на зберігання. Будь-яких доказів на підтвердження викладених в позовній заяві фактів (факт укладання договору саме зберігання і саме автомобіля) позивач не надав, більш того, в позовній заяві не вказано, який саме автомобіль є предметом договору, позивачем взагалі не доведено факту існування у його власності транспортного засобу, який він нібито мав намір передати на зберігання.Натомість, на підтвердження факту існування між позивачем та відповідачем договірних відносин, позивач надав платіжні доручення про перерахування коштів нарахунок відповідача, суми платежу за якими та порядок сплати відповідає викладеним в позовній заяві обставинам. Вказане свідчить про те, що між позивачем та відповідачем дійсно існували договірні відносини, сторони досягли згоди щодо умов цього договору, на виконання умов яких позивачем на рахунок відповідача були двічі перераховані кошти в розмірі 28 000 грн. та 27 000 грн. Вказаний факт підтверджується змістом позовної заяви, а також тим, що позивач виконав його умови в частині оплати вартості наданих послуг. Однак, позивач в позовній заяві викривив зміст дійсних договірних відносин, що існували між позивачем та відповідачем. Представник відповідача у поданому відзиві зазначив, що дійсно в травні 2022 року сторонами по справі в усній формі був укладений договір про надання інформаційно-консультаційних послуг, у відповідності до умов якого відповідач зобов`язався надати позивачу інформаційно- консультаційні послуги з питань митного законодавства, а відповідач зобов`язався оплатити вказані послуги в порядку, що визначений цим договором. Сторонами вказаний договір було виконано належним чином. Просив критично віднестись до твердження представника позивача, що особа сплачує 55 000 грн. протягом місяця за те, що у майбутньому його автомобіль буде знаходитись у безпечному місці. На підтвердження тієї обставини, що між сторонами у вказаному спорі дійсно мали місце договірні відносини (консультації з приводу митного законодавства) говорить систематичність платежів: перший платіж 31.05.2022 в розмірі 28 000 грн. - в якості передплати; другий платіж 23.06.2022 в розмірі 27 000 грн. - в якості оплати за надані послуги. Вказана система оплати як раз притаманна для договорів з надання інформаційних послуг. В іншому випадку будь-яка особа практично не застрахована від такого роду «позовних заяв» в якому одна із сторін стверджує, що вона перерахувала грошові кошті за якийсь придуманий договір, а потім хоче ці кошти стягнути як безпідставно отримані.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 05.11.2024 витребувано у АТ «Ощадбанк» відомості про те, на чиє ім`я станом на 2022 рік було відкрито банківську карту № НОМЕР_2 і чи перераховувались на неї грошові кошти від ОСОБА_2

АТ «Ощадбанк» надано відповідь від 21.11.2024 року, з якої вбачається, що в установі АТ «Ощадбанк» банківська платіжна картка № НОМЕР_3 емітована на ім`я гр. ОСОБА_3 ; також, надано підтверджуючі документи щодо зарахування коштів у сумі 27000,00 грн. та 28000,00 грн. на банківський рахунок, для обслуговування якого було емітовано зазначену платіжну картку; проте, оскільки вказані кошти перераховані з використанням транзитного рахунку АТ «Ощадбанк», в програмному забезпечені Банку відсутня інформація щодо безпосереднього відправника коштів.

Представником позивача Масло П.П. заявлено клопотання, в якому він просив витребувати в АТ «Ощадбанк» повторно наступні відомості: на чиє ім`я станом на 2022 рік було відкрито банківську карту № НОМЕР_2 ; зазначити прізвище, ім`я та по батькові особи, на яку відкрито зазначену банківську картку, адресу її реєстрації та фактичного місця проживання, а також номер реєстраційної картки платника податків; чи було отримано від ОСОБА_2 з рахунку НОМЕР_1 на банківську картку № НОМЕР_2 наступні грошові кошти: «31» травня 2022 року - 28000 грн., «26» червня 2022 року - 27000 грн. Посилаючись на те, що у відповіді банку номер картки ОСОБА_3 зазначений як № НОМЕР_4 , в той час як судом запитувалася інформацію щодо банківської картки № НОМЕР_2 .

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 27.12.2024 клопотання представника позивача ОСОБА_1 задоволено; витребувано у АТ «Ощадбанк» (Україна 01001 м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г) наступні відомості, а саме: на чиє ім`я станом на 2022 рік відкрито банківську карту № НОМЕР_2 ; зазначити прізвище, ім`я та по батькові особи, на яку відкрито зазначену банківську картку, а також номер реєстраційної картки платника податків; чи було отримано від ОСОБА_2 з рахунку НОМЕР_1 на банківську картку НОМЕР_2 наступні грошові кошти: «31» травня 2022 року - 28000 грн., «26» червня 2022 року - 27000 грн.

АТ «Ощадбанк» надано відповідь від 13.01.2025, з якої вбачається, що в установі AT «Ощадбанк» банківська платіжна картка № НОМЕР_2 емітована на ім`я ОСОБА_3 ; надано підтверджуючі документи щодо зарахування коштів 31.05.2022 у сумі 28000,00 грн., повідомлено, що 26.06.2024 операцій, щодо зарахування не відбувалось; крім того зазначено, що в листі від 21.11.2024 №46/12-11/143604/2024БТ АТ «Ощадбанк» було допущено опечатку, в зазначенні номеру банківської платіжної картки № НОМЕР_3 , замість вірного № НОМЕР_2 .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні.

Вислухавши доводи сторін та дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку.

Так, ОСОБА_2 звернувся до суду з даною позовною заявою зазначивши наступні підстави, а саме, що між ним та ОСОБА_3 укладено договір зберігання належного позивачу, ОСОБА_2 автомобіля. Вартість послуг за вказаним договором складала 55 000 грн., оплата здійснювалася двома частинами - 28 000 грн. та 27 000 грн. Позивач, ОСОБА_2 вказав, що сторонами не узгоджено суттєві умови договору, як то - строк, конкретне місце зберігання та спосіб передачі автомобіля на зберігання.

В свою чергу представник відповідача вказав, що дійсно між позивачем, ОСОБА_2 та відповідачем, ОСОБА_3 дійсно існували договірні відносини, сторони досягли згоди щодо умов цього договору, на виконання умов яких позивачем на рахунок відповідача були двічі перераховані кошти в розмірі 28 000 грн. та 27 000 грн. Зазначив, що в травні 2022 року сторонами по справі в усній формі був укладений договір про надання інформаційно-консультаційних послуг, у відповідності до умов якого відповідач зобов`язався надати позивачу інформаційно- консультаційні послуги з питань митного законодавства, а позивач зобов`язався оплатити вказані послуги в порядку, що визначений цим договором. Сторонами вказаний договір було виконано належним чином.

Оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Будь-яких доказів на підтвердження викладених в позовній заяві фактів, а саме факту укладання договору зберігання автомобіля, позивачем не надано.

Крім того в позовній заяві не вказано, який саме автомобіль є предметом договору, а також не зазначено його місце зберігання, позивачем не доведено факту існування у його власності транспортного засобу, який він нібито мав намір передати на зберігання.

На підтвердження факту існування між позивачем та відповідачем договірних відносин, позивач надав платіжні доручення про перерахування коштів нарахунок відповідача.

Так, позивачем не надано жодного доказу, який би підтвердив факт укладання сторонами по справі саме договору зберігання майна.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем та його представником не надано належних, беззаперечних та достатніх доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а тому вимога про стягнення безпідставно отриманих коштів в розмірі 55 000 грн. задоволенню не підлягає.

Вимоги про стягнення інфляційних втрат в розмірі 7732 грн. та 3% річних у розмірі 2202,50 грн. є похідними від первісної вимоги, тому у їх задоволенні також слід відмовити.

При цьому відповідач підтверджує, що договірні відносини між позивачем і ним дійсно існували, та сторони належним чином виконали його умови.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 639 ЦК України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 903 ЦК України).

Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (ст. 905 ЦК України).

Відповідно до приписів ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами було укладено договір про надання консультаційних послуг. За вказану послугу позивач сплатив відповідачу кошти двома транзакціями в розмірі 28 000 грн та 27 000 грн. Предметом вказаного договору між сторонами є надання інформаційно-консультаційних послуг.

Належних, допустимих і достатніх доказів на спростування вказаного, а саме ненадання відповідачем консультаційних послуг, або порушення останнім істотних умов договору матеріали справи не містять.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.

Керуючись ст.ст.12, 13, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих грошових сум, 3% річних та інфляційних збитків - відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, віднести на його рахунок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідача: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 10.03.2025.

Суддя Л. В. Калиновська