РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/4591/24

10 березня 2025 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Грипіч Л. А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в місті Костопіль цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свій позов обґрунтовує тим, що 08.02.2022 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» відповідачем ОСОБА_1 було подано заявку на отримання кредиту №1. Таким чином, відповідач уклала Договір про споживчий кредит №1 від 08.02.2022 р. з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 6000 грн.

10.05.2024 р. згідно умов договору факторингу №10052024/1, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» було відступлено право вимоги за кредитним договором №1 від 08.02.2022 р. на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача. Згідно договору факторингу, сума боргу перед новим кредитором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 21 293,19 грн.

ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» змінено найменування та скорочене найменування на ТОВ «Компані Інвест Фінанс», що підтверджується відповідним наказом.

Позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі №1 від 08.02.2022 р. направлялося повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Компані Інвест» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», де було зазначено інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору №1 від 08.02.2022 р. Однак, відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором №1 від 08.02.2022 р.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Діджи Фінанс" заборгованість за кредитним договором №1 від 08.02.2022 р. у розмірі 21 293,19 грн., а також понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. та 2 422,40 грн. сплаченого судового збору при поданні позову до суду.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 12.12.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачу у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив.

05.02.2025 року від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги визнала частково та зазначила, що дійсно 08.02.2022 року вона уклала Договір про споживчий кредит №1 від 08.02.2022 р. з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та їй були перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 6000 грн. Через початок війни вона втратила роботу та не змогла вчасно виконувати свої зобов`язання по поверненню коштів. Вважає, що стягнення відсотків, які перевищують тіло кредиту є несправедливим, а тому їх необхідно зменшити до тіла кредиту, оскільки має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора. Разом з тим, заявлена позивачем вимога про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 6000 грн. є надто завищеною, оскільки розгляд справи відбувається за правилами спрощеного позовного провадження, а сама справа не є складною. Зважаючи на принцип співмірності, наданої адвокатом Романенко М. Е. правничої допомоги із заявленим розміром судових витрат, витрачений час на надання цієї допомоги, задоволенню підлягає розмір витрат по оплаті послуг за надання правничої допомоги частково, а саме у сумі 2000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просила суд позов задовольнити частково та стягнути з неї на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 12 000 грн., яка складається з: 6000,00 - заборгованість за тілом кредиту та 6000,00 грн. - заборгованість за відсотками.

12.02.2025 року від представника позивача Романенка М. Е. до суду надійшла відповідь на відзив (документ сформований в системі «Електронний суд» 12.02.2025), в якій представник позивача зазначив, що відповідачем у відзиві на позовну заяву не заперечується факт виникнення правовідносин з ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» за договором про споживчий кредит № 1 від 08.02.2022 року з надання, отримання та повернення кредитних коштів, а отже дані обставини не підлягають доказуванню в розумінні частини першої статті 82 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Щодо твердження відповідача, що розмір відсотків, значно перевищує тіло заборгованості за кредитом, то слід зазначити, що відповідачка отримала кредит на суму 6 000,00 грн. строком на 30 днів, з первинною процентною ставкою в розмірі 1,59 % в день, базовою процентною ставкою в розмірі 2,59 % в день. Згідно графіку розрахунків останній термін повернення платежів у загальному розмірі 8 862,00 грн. (суми кредиту у розмірі 6 000,00 грн. та процентів за користування кредитом у розмірі 2 862,00 грн.) 10.03.2022 року (пункт 1.1., 2.1. Договору).

У випадку користування кредитом понад строк, встановлений Спеціальними умовами (за умови відсутності чинних Угод про продовження) або Угодами про продовження (у разі укладання), особливі умови, встановлені для позичальника програмою лояльності, втрачають силу, застосовується базова процентна ставка, а нараховані проценти за весь строк користування кредитом (у разі наявності Угоди про продовження - за період останньої Угоди про продовження) підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою. При цьому, позичальник розуміє та погоджується, що застосування процентної ставки без знижки не можливо вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для позичальника (п. 2.3).

Спеціальні умови є невід`ємною частиною Договору (п. 3.1).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17 зазначила, що нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа № 444/9519/12) та від 31.10.2018 року (справа № 202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Отже, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим у неї за договором виникла заборгованість в загальному розмірі 21 293, 19 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5 724, 80 грн. та заборгованість за процентами - 15 568, 39 грн. (проценти в розмірі 2 862,00 грн. (процентна ставка, яка становить 1,59%) + проценти в розмірі 12 706, 39 грн. (базова процентна ставка, яка становить 2,59%).

Таким чином, оскільки відповідачкою не була повернута сума кредиту в розмірі 6000 грн., то нарахування процентів за вказаним договором в розмірі 15 568, 39 грн. є правомірним.

Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 08.02.2022 р. за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСЮ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» відповідачем ОСОБА_1 було подано заявку на отримання кредиту.

Відповідач ОСОБА_1 електронним підписом, який накладено одноразовим ідентифікатором підтвердила прийняття умов договору про надання споживчого кредиту №1 від 08.02.2022 р.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 уклала Договір про споживчий кредит №1 від 08.02.2022 р. з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс».

Згідно з п.1.1. договору позикодавець зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов цього договору та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 1, п.1.1., п.п.1.1.1, п.п.1.1.2, п.п.1.1.3, п.п.1.1.4, п.п.1.1.5, п.п.1.1.6 Спеціальних умов №1 від 08.02.2022 року, які є невід`ємною частиною договору, за цими спеціальними умовами кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту - 6000 грн., первинний строк кредиту - 30 календарних днів, знижена процентна ставка 1.59 відсотків в день, базова процентна ставка - 2.59 відсотків в день, дата надання/видачі кредиту - 08.02.2022 р., дата повернення (виплати) кредиту - 10.03.2022.

Відповідно до п. 2, п.п.2.1, п.п.2.2 Спеціальних умов №1 від 08.02.2022 року, які є невід`ємною частиною договору, сторони погодили наступний графік розрахунків: рекомендована дата внесення платежу для уникнення простроченої заборгованості (термін платежу) - 10.03.2022, сума кредиту - 6000 грн., проценти за користування кредитом - 2862 грн., до сплати (разом) 8862 грн. Загальна вартість кредиту складає 8862 грн. та включає в себе: 1) проценти за користування кредитом, які складають 2862 грн.; 2) суму (тіло) кредиту в розмірі - 6000 грн. Реальна річна процентна ставка складає - 11722.13 %.

Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

На виконання умов договору ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відповідачу ОСОБА_1 08.02.2022 року о 13:12:08 на її банківську картку № НОМЕР_1 було перераховано кредитні кошти у сумі 6 000,00 грн., що підтверджується повідомленнями АТ «ПУМБ» №КНО-/55 від 24.08.2024 року та №КНО-07.8.5/2231БТ від 20.02.2025 року.

Як вбачається із долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості за наданим кредитом, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачкою ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором №1, утворилась заборгованість за наданим кредитом, а саме станом на 01.05.2024 року загальний залишок заборгованості за наданим кредитом становить - 21 293 грн. 19 коп.

Відповідачем факту отримання кредитних коштів у розмірі 6000,00 грн у ТзОВ «ФК «Інвест Фінанс» та представленого розрахунку заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання умов Договору про надання кредиту, не спростовано, власного розрахунку суду не представлено.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

10.05.2024 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №10052024/1, відповідно до умов якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги, в тому числі і за кредитним договором №1 від 08.02.2022 року, що укладений між ТзОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 .

В подальшому ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» змінило найменування та скорочене найменування на ТОВ «Компані Інвест Фінанс», що підтверджується наказом №15-04-2024-1 від 15.04.2024 року.

Згідно договору факторингу, сума боргу перед новим кредитором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» становить 21 293,19 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5724.80 грн.; заборгованість за відсотками - 15568,39 грн.; заборгованість за комісійними винагородами - 0.00 грн.; заборгованість за пенею - 0.00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1077, 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконувала зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, доказів погашення заборгованості матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, у відповідача виник обов`язок повернути позивачу грошові кошти отримані за кредитним договором у розмірі та на умовах встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивачем несправедливо було нараховано проценти, оскільки проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Проценти за користування кредитом - це певна грошова сума, яку позичальник має сплатити кредитодавцеві за умовами кредитного договору, а кредитодавець відповідно має право вимагати сплати йому такої суми грошових коштів (процентів). Це право вимоги на отримання процентів за користування кредитом належить до майнових прав і підлягає вираженню в грошовому еквіваленті. Таким чином, оскільки відповідачем не була повернута сума кредиту в розмірі 6000 грн., то нарахування процентів за вказаним договором в розмірі 15 568, 39 грн. є правомірним.

Разом з тим, не погоджуючись з розрахунком заборгованості відповідач вправі була подати свій розрахунок, або заявити клопотання про проведення експертизи з метою визначення механізму і розміру нарахованих сум, що склали заборгованість. Тобто, якщо відповідачка не згідна з розрахунком заборгованості, наданим позивачем чи ставить під сумнів правильність розрахунку заборгованості, вона має право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду. Однак, відповідачка наявний розрахунок заборгованості належними і допустимими доказами не спростувала та власний розрахунок наявної заборгованості суду не надала.

Надаючи оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що відповідач ОСОБА_1 , підписавши договір про надання кредиту шляхом ведення одноразового ідентифікатора відповідно до положень Закону України "Про Електронну комерцію" погодилася з умовами договору, однак належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконує.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Разом з тим, надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунку, суд не вбачає обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування, оскільки при укладенні кредитного договору сторони погодили всі умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

Враховуючи наявні докази у матеріалах справи у своїй сукупності та зважаючи на те, що майнове право позивача порушене відповідачем, а відтак підлягає захисту, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість у сумі 21 293,19 грн.

Вирішуючи питання судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У прохальній частині позову представник позивача просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 та частина 8 статті 141 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ч.8 ст.141 ЦПК України представником ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до матеріалів справи долучено наступні документи: договір про надання правової допомоги №42649746 від 01.04.2024 року, укладений між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Білецьким Б. М.; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №5618/10 від 17.03.2016 року; копію акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 16.09.2024 року, відповідно якого сторони підтвердили, що адвокат Білецький Б. М. надав, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 6000 грн.; детальний опис робіт (надання послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б. М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості; додаткову угоду №1 від 16.09.2024 року до договору про надання правової допомоги №42649746 від 01.04.2024 року, відповідно до якої адвокат Білецький Б. М. зобов`язався здійснювати представництво та захист інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 .

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини (постанова ВС від 16.02.2023 у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати є співмірними із складністю справи, наданим обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення розміру витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» слід стягнути судовий збір в розмірі - 2 422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 15, 81, 133, 137, 141, 223, 258, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 354 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 612, 1048, 1049, 1054, 1077, 1082 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 07.07.2011 року Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області, РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», (місце знаходження: Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, , IBAN: НОМЕР_4 в АТ «ОКСІ БАНК», МФО:325990) заборгованість за кредитним договором №1 від 08.02.2022 року у розмірі - 21 293 (двадцять одна тисяча двісті дев`яносто три) грн. 19 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 07.07.2011 року Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області, РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», (місце знаходження: Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, , IBAN: НОМЕР_4 в АТ «ОКСІ БАНК», МФО:325990) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі - 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДІДЖИ ФІНАНС" (місце знаходження м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, Київська обл.), .

Відповідач:

ОСОБА_1 , (жителька АДРЕСА_1 ), паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 07.07.2011 року Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області, РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повне рішення складено

10 березня 2025 року.

СуддяЛ. А. Грипіч