УХВАЛА

6 березня 2025 року

м. Київ

справа № 755/2553/21

провадження № 61-16887ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В.,

Фаловської І. М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 3 жовтня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Сьома київська державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтв про право на спадщину за заповітом і за законом недійсними, визнання права на спадщину за законом та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2023 року засобами поштового зв`язку подана касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва

від 13 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 3 жовтня 2023 року, повний текст якої складено 11 жовтня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 12 грудня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження судових рішень, касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня вручення копії вказаної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Заявнику необхідно було подати до суду касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, обґрунтувавши у ній зазначену заявником підставу касаційного оскарження щодо необхідності відступлення від висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України); сплатити судовий збір у розмірі 6 800,84 грн, про що надати відповідний документ, або документ, що підтверджує звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Копія ухвали Верховного Суду від 12 грудня 2023 року неодноразово направлялася рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу, зазначену ОСОБА_1 у касаційній скарзі.

9 липня 2024 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла виправлена касаційна скарга з її копіями відповідно до кількості учасників справи

та квитанцією ID № 2499-9091-6746-1585, якою підтверджено сплату судового збору у вказаному розмірі.

Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2024 року продовжено ОСОБА_1 встановлений судом процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги, на п`ять днів з дня вручення копії зазначеної ухвали.

Вказаною ухвалою касаційний суд констатував, що заявник виконав вимоги ухвали в частині надання документу про сплату судового збору, проте вимоги ухвали в частині визначення підстав касаційного оскарження судових рішень

та їх належного обґрунтування ОСОБА_1 не виконав.

Отже заявнику необхідно було конкретизувати підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі, подавши до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України з наданням її копій відповідно до кількості учасників справи.

20 лютого 2025 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла виправлена касаційна скарга з її копіями відповідно до кількості учасників справи.

Вказані в ухвалі недоліки у встановлений судом строк усунено.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційна скарга подана на судові рішенні, ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Право на касаційне оскарження рішення Дніпровського районного суду

міста Києва від 13 вересня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду

від 3 жовтня 2023 року заявник обґрунтовує тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки прийняття Закону

України від 30 березня 2020 року N? 540-1Х «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв?язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який доповнив розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зокрема, пунктом 12

наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину» є підставою для відступу

від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада

2019 року у справі N? 914/3224/16 та у постанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі N? 385/321/20, тому що правові висновки стосувалися застосування судами положень статей 256, 261 ЦК України при визначенні початку перебігу та спливу позовної давності у правовідносинах,

що регулюються статтею 388 ЦК України до запровадження карантину.

Крім того заявник вказує, що справа має для нього виняткове значення враховуючи його вік та стан здоров`я.

Доводи касаційної скарги свідчать про наявність підстави, передбаченої підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України,

для розгляду справи судом касаційної інстанції.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник вказує неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а саме зазначає про необхідність відступлення від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16 та

у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 5 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 (пункт 2 частини другої

статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 2 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 3 жовтня 2023 року.

Витребувати з Дніпровського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 755/2553/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Сьома київська державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтв про право на спадщину за заповітом і за законом недійсними, визнання права на спадщину за законом та стягнення грошових коштів.

Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська