Постанова

Іменем України

28 листопада 2025 року

м. Київ

Справа № 4823/408/25

Провадження № 61-9465ав25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув у порядку письмового провадженнясправу,

учасниками якої є:

стягувач - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (тепер - Акціонерне товариство «Сенс-Банк», далі - стягувач),

боржники- ОСОБА_1 (далі - позичальниця), інтереси якої представляє адвокат Гумен Наталія Василівна (далі - адвокат позичальниці), ОСОБА_2 (далі -поручитель),

за апеляційною скаргою позичальниці на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 3 липня 2025 року, постановлену суддею Скрипкою А. А., про повернення позичальниці заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» (далі - третейський суд) у складі судді Бендика О. В. від 20 березня 2014 року у справі № 722-5/204/14 (далі - третейська справа) про стягнення заборгованості за кредитним договором (далі - рішення).

ІСТОРІЯ СПРАВИ

(1) Вступ

1. У 2008 році банк надав позичальниці кредит. Виконання зобов`язань за кредитним договором забезпечив поручитель. Коли виник спір щодо повернення коштів і сплати боржниками пені, його згідно з третейським застереженням розглянув третейський суд. У березні 2014 року він стягнув солідарно із позичальниці та поручителя на користь банку борг за кредитом, відсотками, пеню і третейський збір. Для примусового виконання цього рішення банк отримав виконавчий лист.

2. У червні 2025 року позичальниця звернулася до апеляційного суду як суду першої інстанції із заявою про скасування рішення третейського суду та просила поновити строк на подання цієї заяви. Обґрунтувала тим, що повістки про розгляд третейської справи не отримувала, участі у розгляді останньої не брала, а про примусове стягнення з неї коштів на виконання рішення третейського суду довідалася з відповіді на адвокатський запит і тоді отримала копію цього рішення.

3. Апеляційний суд заяву про скасування рішення третейського суду повернув. Вважав, що немає поважних причин для поновлення строку на її подання. Обґрунтував, зокрема, тим, що найпізніше позичальниця могла дізнатися про оскаржене рішення третейського суду у травні 2024 року (коли те саме рішення оскаржив поручитель, і вона була ознайомлена про розгляд його скарги), однак у передбачений законом строк свою скаргу не подала.

4. Позичальниця оскаржила ухвалу суду про повернення її заяви. Мотивувала, зокрема, тим, що із поручителем, який був її чоловіком, розлучена із 1998 року, тому їй невідомо про оскарження ним рішення третейського суду у 2024 році. Також вказала на тривале перебування за кордоном і на безпідставність акцентування судом на тому, що її інтереси представляє та сама адвокат, яка у 2024 році представляла інтереси поручителя.

5. Верховний Суд мав відповісти на питання про те, чи є підстави у 2025 році поновити позичальниці строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду 2014 року про стягнення боргу за кредитним договором 2008 року, якщо вона стверджує, що дізналася про це рішення у травні 2025 року, хоча знала або могла знати про нього раніше. Відповідь на це питання негативна. Тому у задоволенні апеляційної скарги відмовив.

(2) Зміст рішення третейського суду та заяви про його скасування

6. 20 березня 2014 року третейський суд ухвалив рішення у спорі стягувача із позичальницею та поручителем за кредитним договором. Згідно з цим рішенням позов задовольнив: стягнув солідарно з обох боржників 264 668,34 грн боргу за кредитом, 126 030,76 грн - за відсотками, 4 223 038,00 грн пені та 400,00 грн третейського збору.

7. 19 червня 2025 року позичальниця подала заяву про скасування рішення третейського суду. Просила, зокрема, поновити їй строк на подання цієї заяви. Мотивувала так:

7.1. Із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно випадково дізналася про існування обтяження її майна у виконавчому провадженні (далі - ВП) № 45164170.

7.2. 19 березня 2025 року у відповіді на адвокатський запит заступник начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління юстиції Ярош С. П. повідомив, що у ВП № 45164170 відбувалося примусове виконання виконавчого листа № 751/5364/14, яке 22 липня 2014 року видав Новозаводський районний суд м. Чернігова про солідарне стягнення з позичальниці та поручителя заборгованості за кредитним договором № 700007985.

7.3. Позичальниця не отримувала будь-які документи у третейській справі, зокрема повістки про її розгляд, не була повідомлена належним чином про його дату та час і не брала участі у цьому розгляді. Тобто була позбавлена можливості скористатися правом на подання заперечень і доказів у третейському суді.

7.4. 22 травня 2025 року Новозаводський районний суд м. Чернігова у відповідь на адвокатський запит надіслав представниці позичальниці рішення третейського суду. Тому саме 22 травня 2025 року вона ознайомилася з цим рішенням.

7.5. Третейський суд не міг розглянути спір, який стосується прав споживачів.

(3) Зміст ухвали про повернення заяви

8. 3 липня 2025 року Чернігівський апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою відмовив позичальниці у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду та повернув цю заяву. Мотивував так:

8.1. У провадженні Чернігівського апеляційного суду перебувала справа № 4823/200/24 (провадження № 22ск/4823/27/24) за заявою поручителя про скасування рішення третейського суду у третейській справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до позичальниці та поручителя про стягнення боргу за кредитним договором.

8.2. Згідно з матеріалами справи № 4823/200/24 позичальниця як сторона третейського спору була відповідачкою. 29 травня 2024 року вона була належним чином повідомлена про те, що розгляд заяви боржника про скасування рішення третейського суду відбудеться 11 липня 2024 року. Це підтверджує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, долучене до матеріалів тієї справи на аркуші 61-А. Тому позичальниці станом на 29 травня 2024 року було відомо про рішення третейського суду. А отже, її доводи про те, що вона дізналася про це рішення лише 22 травня 2025 року, спростовані.

8.3. Із заявою про скасування цього рішення позичальниця звернулася до Чернігівського апеляційного суду 19 червня 2025 року, тобто пропустила визначений частиною п`ятою статті 454 ЦПК України строк. Для поновлення цього строку немає підстав, оскільки відсутні поважні причини його пропуску.

(4) Зміст вимог апеляційної скарги

8. 16 травня 2024 року адвокат позичальниці сформувала у системі «Електронний суд» «касаційну скаргу». Просила скасувати ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 3 липня 2025 року та скерувати справу до цього суду для продовження розгляду.

(5) Зміст ухвал Верховного Суду

9. 20 травня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою позичальниці.

10. 23 липня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою закінчив підготовчі дії та призначив справу до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

11. Позичальниця мотивувала апеляційну скаргу так:

11.1. Апеляційний суд безпідставно відмовив у поновленні строку на оскарження рішення третейського суду, оскільки про нього вона дізналася лише 22 травня 2025 року.

11.2. Вона не знала про оскарження поручителем - її колишнім чоловіком, із яким розлучилася 20 лютого 1998 року та разом не проживала, - рішення третейського суду. Поручитель не повідомляв її про судові справи, інакше вона б вжила заходи для своєчасного оскарження цього рішення.

11.3. Упродовж останніх декількох років позичальниця більшість часу проводила у Данії (це підтверджують копії аркушів із закордонного паспорта), де допомагала доньці з доглядом за внуками. Тому не могла особисто отримувати повідомлення про судові справи. Вона припускає, що, можливо, за її поштовою адресою повідомлення від суду надходило, однак вона особисто його не отримувала і не підписувалась про отримання. Підпис на рекомендованому повідомленні може належати працівнику пошти чи сусіду, однак не особисто позичальниці.

11.4. Безпідставним є акцентування судом на тому, що вона та поручитель мали спільного адвоката Гумен Н. В. Адже останній правила адвокатської етики та договір про надання правничої допомоги з поручителем не надавали права виходити за межі поставленого клієнтом завдання, встановлювати відносини з позичальницею, інформувати її про судові справи колишнього чоловіка. Тільки після особистого звернення позичальниці до вказаного адвоката із проханням перевірити в органах державної виконавчої служби всі існуючі обтяження її майна вона уклала договір для представлення її інтересів і надалі звернулася до суду.

11.5. Будь-які документи у третейській справі, в тому числі повістки про судовий розгляд, позичальниця не отримувала. Тому з незалежних від неї причин не брала участі в судовому засіданні. Оскільки вона не була належно повідомленою про дату та час розгляду третейської справи, її позбавили можливості скористатись правом на подання заперечень і доказів.

(2) Позиції інших учасників справи

12. Інші учасники справи відзиви на апеляційну скаргу не подали.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

(1) Оцінка аргументів учасників справи та висновку Чернігівського апеляційного суду

(2.1) Чи є підстави у 2025 році поновити позичальниці строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду 2014 року про стягнення боргу за кредитним договором 2008 року, якщо вона стверджує, що дізналася про це рішення у травні 2025 року, хоча знала або могла знати про нього раніше?

13. Позичальниця просила поновити їй строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду, а також його скасувати. Чернігівський апеляційний суд повернув позичальниці цю заяву, оскільки останню вона подала зі значним пропуском визначеного законом строку. Вважав, що позичальниця дізналася про рішення третейського суду у травні 2024 року, бо отримала від суду повідомлення про оскарження цього рішення поручителем. Крім того, звернув увагу, що його представницею у тому судовому процесі є та сама адвокат, яка тепер представляє інтереси позичальниці.

14. Із поверненням заяви про скасування рішення третейського суду позичальниця не погодилася. Подала апеляційну скаргу. Вказала, що Чернігівський апеляційний суд помилково вважав, що їй було відомо про оскарження цього рішення колишнім чоловіком, і безпідставно звернув увагу, що інтереси обох боржників представляє одна і та сама представниця. Крім того, стверджувала про перебування значний період часу в Данії, унаслідок чого не могла отримувати повідомлення від суду у справі про оскарження поручителем рішення третейського суду.

15. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду не погоджується із позичальницею. Вважає апеляційну скаргу останньої необґрунтованою, а висновок Чернігівського апеляційного суду про повернення заяви про скасування рішення третейського суду правильним.

16. Сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду (абзац перший частини першої статті 454 ЦПК України).

17. Заява про скасування рішення третейського суду подається стороною, третьою особою у справі, розглянутій третейським судом, протягом дев`яноста днів з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, - протягом дев`яноста днів з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом (частина п`ята статті 454 ЦПК України).

18. Заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною п`ятою або шостою цієї статті, повертається. Суд за клопотанням заявника може поновити пропущений строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду, якщо визнає причини його пропуску поважними (частина сьома статті 454 ЦПК України).

19. Встановлені факти:

19.1. 20 березня 2014 року третейський суд ухвалив рішення у третейській справі щодо солідарного стягнення коштів із обох боржників.

19.2. У матеріалах справи № 4823/200/24 про скасування цього рішення за заявою поручителя на аркуші 61-А є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Воно підтверджує, що 29 травня 2024 року позичальниця була належно повідомленою про розгляд вказаної заяви поручителя, інтереси якого представляла адвокат позичальниці.

19.3. У справі № 4823/200/24 суд встановив:

- 11 липня 2008 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» уклало із позичальницею кредитний договір № 700007985, згідно з яким надало їй 32 434,69 доларів США кредиту зі строком повернення до 12 липня 2015 року та зі сплатою 18,50% річних (плати за користування кредитом);

- для забезпечення виконання позичальницею зобов`язань за кредитним договором 18 лютого 2009 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» уклало з поручителем договір поруки із фізичною особою-резидентом №7. За умовами цього договору він зобов`язався перед кредитодавцем відповідати за зобов`язаннями позичальниці згідно з кредитним договором № 700007985;

- 20 березня 2014 року третейський суд ухвалив рішення у спорі стягувача із позичальницею та поручителем. Згідно з цим рішенням позов задовольнив: стягнув солідарно з обох боржників 264 668,34 грн боргу за кредитом, 126 030,76 грн - за відсотками, 4 223 038,00 грн пені та 400,00 грн третейського збору;

- згідно з ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 11 березня 2024 року адвокат позичальниці 29 лютого 2024 року в інтересах поручителя подала заяву про скасування рішення третейського суду; зазначила, що про це рішення дізналася 1 грудня 2023 року, коли за дорученням поручителя ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження, а копію того рішення отримала електронною поштою 28 грудня 2023 року з відповіддю Новозаводського районного суду м. Чернігова на адвокатський запит;

- 14 травня 2024 року розгляд справи суд відклав на 11 липня 2024 року через відсутність відомостей про належне повідомлення позичальниці про дату, час і місце розгляду справи. На судове засідання 11 липня 2024 року учасники справи, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, не з`явились. Того дня Чернігівський апеляційний суд постановив ухвалу про задоволення заяви поручителя.

20. Позичальниця пропустила визначений законом строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду. Її аргументи спрямовані на доведення того, що вона не знала про ухвалення цього рішення та не могла дізнатися ні про розгляд третейської справи, ні про розгляд Чернігівським апеляційним судом заяви поручителя про скасування рішення третейського суду раніше, ніж після того, як її адвокат ознайомилася з інформацією про ВП № 45164170 й отримала копію вказаного рішення. Проте такі доводи належно не підтверджені.

21. Чернігівський апеляційний суд правильно виснував, що позичальниця дізналася або могла дізнатися про ухвалення рішення третейського суду не пізніше 29 травня 2024 року, коли згідно з відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення у справі № 4823/200/24, довідалася про розгляд заяви поручителя про скасування цього рішення. Позичальниця не підтвердила належними доказами підроблення її підпису на цьому повідомленні або безпідставне отримання замість неї іншою особою поштової кореспонденції від суду у справі № 4823/200/24. Сумніви позичальниці з приводу того, чий саме підпис є на вказаному рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (сусіда, працівника пошти тощо), не впливають на правильність висновку в оскарженій ухвалі Чернігівського апеляційного суду.

22. Аргументи позичальниці про тривале перебування у Данії як підставу для спростування факту отримання 29 травня 2024 року повідомлення із суду в справі № 4823/200/24 колегія суддів відхиляє. До заяви про скасування рішення третейського суду позичальниця не додала докази, які підтверджували б її перебування за кордоном станом на вказану дату. Підстав для подання до Верховного Суду нових доказів не було.

23. Колегія суддів критично оцінює твердження позичальниці про розірвання її шлюбу з поручителем 20 лютого 1998 року як підставу вважати, що вона не підтримувала з ним надалі відносини. Адже саме він 18 лютого 2009 року, тобто після спливу більш як десяти років після розірвання того шлюбу, забезпечив виконання нею зобов`язань за кредитним договором порукою. Це вказує на те, що позичальниця підтримувала відносини з поручителем навіть після спливу значного часу від зазначеної нею дати розірвання з ним шлюбу. Крім того, у матеріалах справи є лист Посольства України в Королівстві Данії від 4 квітня 2024 року про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 поручитель помер у Данії.

24. Отримання адвокатом позичальниці копії рішення третейського суду 22 травня 2025 року у відповідь на адвокатський запит не впливає на те, що позичальниця мала дізнатися про це рішення значно раніше, зокрема і від її адвоката, яка представляла інтереси поручителя у справі № 4823/200/24.

25. З огляду на викладене за встановлених обставин не можна вважати, що Чернігівський апеляційний суд безпідставно відмовив позичальниці у поновленні строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду чи, розглядаючи це клопотання, порушив норми процесуального права, що могло б зумовити скасування оскарженої ухвали. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду погоджується із по суті правильним висновком Чернігівського апеляційного суду про необхідність повернення позичальниці заяви про скасування рішення третейського суду через пропуск строку на її подання за відсутності поважних причин для його поновлення.

(3) Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

(3.1) Щодо суті апеляційної скарги

26. Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України).

27. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

28. Ураховуючи висновок про необґрунтованість заявлених в апеляційній скарзі підстав апеляційного оскарження, цю скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу - без змін.

(3.2) Щодо судових витрат

29. З огляду на висновок щодо суті апеляційної скарги судові витрати позичальниці слід залишити за нею.

Керуючись статтями 24, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

у х в а л и в:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 3 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з дня її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко