Справа № 524/3958/24
Провадження № 2/524/174/25
28 лютого 2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту непроживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, визнавши таким, що не прийняв спадщину, ухвалив таке рішення.
Позов було обґрунтовано тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . В установленому законом порядку вона прийняла спадщину, однак постановою від 02.02.2024 їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки було встановлено, що непрацездатний син спадкодавця вважається таким, що прийняв спадщину шляхом проживання із спадкодавцем. Вважає, що реєстрація місця проживання відповідача із спадкодавцем не свідчить про те, що він прийняв спадщину, оскільки з 2014 року за зареєстрованим місцем проживання він не проживає та виїхав до рф.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач відзив не направив.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
06.11.2021 ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .
02.02.2024 приватний нотаріус Марченко Н.А. прийняла постанову про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину без врахування обов`язкової частки ОСОБА_2 у спадщині, через те, що місце проживання ОСОБА_2 на момент смерті спадкодавця було зареєстровано разом із ОСОБА_3 .
В ст. 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Згідно із ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Відповідно до частини першої статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
В ч.1 ст. 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
ОЦІНКА СУДУ
Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.
При цьому частина третя статті 1168 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що може бути відмінними один від одного.
На підтвердження своїх вимог позивач долучила копію листа ОСОБА_2 від 17.09.2024 про зарахування його до іншої єпархії у зв`язку із переїздом до рф, а також копію акту ОСББ №42 від 26.02.2024 про непроживання ОСОБА_2 з 15.10.2014.
Допитані судом свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтвердили, що у 2014 році ОСОБА_2 разом із родиною виїхав до Росії.
Отже, суд вважає, що державна реєстрація відповідача у спірній квартирі сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті матері за адресою реєстрації, оскільки документально спростована належними та допустимими доказами.
Приймаючи до уваги те, що позивач позбавлена можливості належним чином оформити спадкові права після смерті ОСОБА_3 і обраний нею спосіб захисту своїх прав не суперечить законодавству, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.
Судові витрати суд покладає на позивача.
Керуючись ст. 10, 12, 81, 258, 259, 263 265, 280-284 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту непроживання задовольнити.
Встановити факт непроживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши його таким, що не прийняв спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .
Судові витрати покласти на позивача.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення..
Суддя Діна АНДРІЄЦЬ