Справа № 489/6543/23
Провадж.№ 2/481/81/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

06.03.2025 року м. Новий Буг

Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Уманської О.В., за участі секретаря Кузьміної Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради Миколаївської області, третя особа без самостійних вимог Новополтавська сільська рада Баштанського району Миколаївської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом,

У С Т А Н О В И В:

24.10.2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з цивільним позовом до Миколаївської міської ради Миколаївської області, третя особа без самостійних вимог Новополтавська сільська рада Баштанського району Миколаївської області, згідно з яким, посилаючись на поважність причин пропуску нею строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , просила ухвалити судове рішення про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті вказаного спадкодавця.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка у своєму позові зазначила, що після смерті її дідуся ОСОБА_2 , відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8,22 га, що розташована на території Новополтавської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, яку спадкодавець на випадок своєї смерті заповів саме їй. Однак, у встановлений законом строк до нотаріуса за оформленням спадкових справ щодо вказаного нерухомого майна вона не зверталася, оскільки у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України вона із дитиною евакуювалася за кордон та фізично не мала змоги звернутися до нотаріальної контори з заявою.

При зверненні до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини позивачці було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії у зв`язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку, що і змусило її в порядку ч. 3 ст. 1272 ЦК України звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду Миколаївської області від 15.04.2024 року справу передано до Новобузького районного суду Миколаївської області за підсудністю.

Ухвалою від 28.05.2024 року провадження у справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання у порядку загального позовного провадження .

Ухвалою від 12.02.2025 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи щоразу повідомлялася належним чином.

Представник позивача, ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилася, проте надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Миколаївська міська рада Миколаївської області у судове засідання не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Рішення у справі просив прийняти за наявними матеріалами справи на підставі діючого законодавства.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи щоразу повідомлялася належним чином.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходе такого висновку.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно громадянину ОСОБА_2 належала на праві власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новополтавської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, розміром 8,2199 гектарів відповідно до державного акту серії ІІ-МК №009389 від 10.07.2001 року (а.с.82).

З свідоцтва про смерть (копії) серії НОМЕР_1 , виданого 06.05.2022 року Новоодеським відділом ДРАЦС у Миколаївському районі Миколаївської області ПМРУ МЮ (м.Одеса), встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Нова Одеса Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис №212 (а.с.7).

Згідно заповіту зареєстрованого в реєстрі за №420, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області, 27.12.2018 року, громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заповів належну йому земельну ділянку площею 8,22 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану на території Новополтавської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (державний акт серії ІІ -МК№ 009389) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

Разом з тим спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що видно з інформаційної довідки третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 24.11.2023 року не заводилось ( а.с.33-34), а отже відсутня письмова згода спадкоємця який прийняв спадщину на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 , в силу ст.1216, 1217, ч.1 ст.1222, ч.1 ст.1223 ЦК України має право на спадкування спадщини за заповітом після смерті заповідача ОСОБА_2 , що мала місце 02.05.2022 року.

При зверненні 28.09.2023 року до державного нотаріуса Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Фоменка С.П., останнім вищевказаному спадкоємцю за заповітом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті заповідача ОСОБА_2 у зв`язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини, про що нотаріусом видано відповідну постанову (а.с.8).

З фотокопії закордонного паспорта судом встановлено, що в період з 16.03.2022 року по вересень 2023 року позивач перебувала за кордоном (10 -15).

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з положеннями статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

За загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 761/794/15-ц (провадження № 61-13789св18).

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», пунктом 3 якої передбачалось, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. В червні 2023 року пункт 3 вищезазначеної Постанови КМУ був виключений.

З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому останнім днем визначеного законом строку прийняття спадщини було 02.11.2022 року. До нотаріуса позивач звернувся у 28.09.2023 року, а тому пропуск позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини є незначним.

Звертаючись до суду позивач вказував, що строк для звернення із заявою про прийняття спадщини пропущено через сукупність поважних та непереборних причин, а саме через початок повномасштабної військової агресії російської федерації проти України та активні бойові дії, що зумовили необхідність евакуації за кордон.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

За такого суд вважає за необхідне при оцінці причин пропуску позивачкою строку на прийняття спадщини врахувати, що її перебування за межами України, на території іншої держави було непередбачуваним, незапланованим, тобто не було пов`язано із роботою, відпочинком або навчанням, а викликано надзвичайною ситуацією, пов`язаною із війною, тому потребувало значних зусиль для улаштування свого життя на новому місці.

Крім того, суд враховує, що відповідач Миколаївська міська рада не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Тому, враховуючи також, що після повернення в Україну позивачка одразу звернулася до нотаріуса за оформленням спадкових прав, встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , пропустила з поважних об`єктивних причин, пов`язаних з перебуванням поза межами території України.

Суд також звертає увагу на те, що воля спадкодавця на випадок смерті, викладена у формі заповіту, підлягає обов`язковій реалізації на користь спадкоємця , оскільки свобода та реалізація положень заповіту після відкриття спадщини мають фундаментальне значення у спадкових правовідносинах.

Таке є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради Миколаївської області, третя особа без самостійних вимог Новополтавська сільська рада Баштанського району Миколаївської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженці м.Миколаїв Миколаївської області, додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом чотирьох місяців з дня набрання цим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано .

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Миколаївська міська рада Миколаївської області, адреса місцезнаходження вул.Адміральська, 20 м. Миколаїв Миколаївської області), .

Третя особа: Новополтавська сільська рада Баштанського району Миколаївської області, адреса місцезнаходження: вул. МЕЛЬНИЧНА, 105А с Новополтавка Баштанського району Миколаївської області.

Повний текст рішення виготовлено 06.03.2025 року.

Суддя