Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2788/24

номер провадження 2/695/348/25

29 жовтня 2025 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Степченка М.Ю.

за участю секретаря с/з Землянухіної Є.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Золотоноша цивільну справу за позовом Золотоніської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної Служби здоров`я України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову Комунальне некомерційне підприємство «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» про стягнення витрат на лікування потерпілого внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Золотоніської окружної прокуратури, діючи в інтересах держави в особі Національної Служби здоров`я України, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат на лікування потерпілого внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Позов обгрунтовує тим, що ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.10.2024 у справі № 695/2933/21 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження №0000771 закрито.

Судове рішення набрало законної сили 01.11.2023.

Відповідно до описової частини ухвали суду від 24.10.2024 ОСОБА_1 20.08.2020 року, близько 20 години 00 хвилин, керуючи автомобілем марки «Hyndai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Гагаріна, с. Благодатне, Золотоніського району Черкаської області, в порушення вимог п. 12.3 ПДР України, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити перешкоду у вигляді дитячого велосипеду під керуванням ОСОБА_2 , який стояв у попутній смузі руху, не вжив заходів до зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу та його зупинки, внаслідок чого здійснив наїзд на дитячий велосипед під керуванням ОСОБА_2 .

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 05-8-01/189 від 25.07.2021 отримав тілесні ушкодження у вигляді: травма шиї з підвивихом першого та другого шийних хребців - які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, в зв`язку з тривалим розладом здоров`я та травма голови зі струсом головного мозку, синцями та саднами голови; забійна рана лівого стегна - які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синці та садна голови, тулуба та кінцівок - які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , п. 12.3 Правил дорожнього руху України, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків - у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України- порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Разом із цим, закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності ОСОБА_1 на підставі ст. 49 КК України у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є нереабілітуючою підставою та не звільняє особу, яка вчинила кримінальне правопорушення від відшкодування шкоди, завданої вчиненням правопорушення.

Таким чином, ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.10.2024 в справі №695/2933/21, підтверджено факт вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на стаціонарному лікуванні в КНП«Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» 27 ліжко-днів з 20.08.2020 по 16.09.2020. Згідно листа КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» від 09.05.2024 №311/01-14, на його лікування витрачено 30993,70 грн.

Отже своїми протиправними діями ОСОБА_1 завдав державі майнову шкоду на загальну суму 30 993,70 грн.

Згідно ст. 1191 Цивільного кодексу України держава, Автономна республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають права зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину.

Відповідно до ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно п. 1 Статуту КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня» Черкаської обласної ради, у редакції, затвердженій розпорядженням голови Черкаської обласної ради від 03.07.2023 №154-р, яка чинна на час звернення до суду з даним позовом, КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня» Черкаської обласної ради є неприбутковим багатопрофільним лікувально-діагностичним закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги спеціалізованої медичної допомоги дитячому населенню Черкаської області та іншим особам дитячого віку в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом.

Засновником Підприємства є Черкаська обласна рада, яка в установленому чинним законодавством порядку представляє спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст Черкаської області та здійснює управління суб`єктом комунальної власності. Заклад фінансується з обласного бюджету та шляхом укладення договорів про медичне обслуговування населення з відповідним розпорядником коштів Державного бюджету України.

Витрати на лікування потерпілого в сумі 30 993,70 грн. були понесені КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня» Черкаської обласної ради, а послуги КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради», пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено НСЗУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України.

Оскільки НСЗУ, будучи розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня та відповідальним виконавцем бюджетної програми, витратила державні (бюджетні) кошти при наданні медичних послуг лікування потерпілого, на підставі договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного між НСЗУ (замовник) та КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня» Черкаської обласної ради, дані кошти необхідно стягнути з відповідача та зарахувати до державного бюджету України.

Незважаючи на факт завдання шкоди інтересам держави, НСЗУ не вжито будь-яких заходів, спрямованих на захист та поновлення порушених інтересів держави в судовому порядку. Цивільний позов про відшкодування шкоди не заявлено та жодних дій щодо стягнення завданих державі збитків не вжито, що свідчить про неналежне здійснення наданих законом повноважень.

Згідно листа НСЗУ від 10.07.2024 року, НСЗУ не наділена повноваженнями представляти інтереси держави в справах про відшкодування коштів, витрачених на лікування потерпілого ОСОБА_2 .

Отже, невжиття НСЗУ заходів цивільно-правового характеру до захисту цих інтересів є підставою для представництва інтересів держави в суді органами прокуратури.

На підставі наведеного прокурор просив стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Національної служби здоров`я України (, просп. Степана Бандери, 19, м. Київ, 04073) кошти в сумі 30993,70 грн, витрачені на лікування потерпілого ОСОБА_2 , які перерахувати в дохід Державного бюджету України (одержувач ГУК ум. Києві/Шевченківський р-н/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), розрахунковий рахунок UA 0026011).

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.07.2024 року відкрите спрощене позовне провадження в справі.

Вказана ухвала суду про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 16.08.2024р., що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

30.01.2025 до суду надійшов відзив від відповідача, датований 27.01.2025. Відповідач одночасно у відзиві клопотав про продовження пропущеного строку подання відзиву, мотивуючи його об`єктивними обставинами, а саме: в зв`язку з лікуванням діабетичного захворювання, зору, частим перебуванням на реабілітації рекомендований лист з ухвалою про відкриття провадження був одержаний дружиною відповідача. Крім того, оскільки відповідач має поганий зір, то він не міг самостійно прочитати ухвалу суду, в якій був встановлений строк для подання відзиву. .

Частиною першою статті 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Частиною сьомою статті 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання в справі.

Згідно статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

У даному випадку в системному зв`язку з наведеними вище приписами застосуванню підлягають також норми статті 126 ЦПК України, за якими право на вчинення процесуальних дій втрачається з закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У силу ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Таким чином, законодавець розмежовує поняття строків на "встановлені законом" та "встановлені судом" та відрізняє види звернення з відповідними клопотаннями та терміном їх подання.

Строк на подання відзиву встановлюється судом, отже його поновлення чинним процесуальним законом не передбачено, а положеннями ч. 2 ст. 127 ЦПК України передбачено саме продовження такого строку з врахуванням терміну подання відповідного клопотання до закінчення визначеного судом строку.

Судом установлено, що відповідачем 16.08.2024 отримано копію ухвали суду про відкриття провадження з копією позовної заяви та додатками та в якій відповідачу було роз`яснено його право подачі відзиву на позовну заяву та строк його подачі, що становив п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали.

Враховуючи зазначені вище обставини, суд уважає, що відповідач не був позбавлений можливості в строк, встановлений ухвалою суду, подати до суду заяву про продовження такого строку, однак такого звернення до суду у встановленому порядку та строки не надходило.

Відомостей про об`єктивну неможливість здійснення своїх процесуальних прав до суду не надходило.

Враховуючи, що строк, у межах якого може бути подано відзив на позовну заяву, сплив, оскільки відзив подано до суду після закінчення цього строку, суд не вбачав підстав для продовження заявнику строку для подання відзиву, тому відсутні підстави для прийняття відзиву на позовну заяву.

У судовому засіданні прокурор Золотоніської окружної прокуратури позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх повністю

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та вказав, що під час слідства та судового розгляду кримінальної справи він вину свою не визнавав і вона не була доведена. Також зазначив, що на досудовому розслідуванні ним добровільно були внесені кошти за лікування та послідуючу реабілітацію дитини. На його думку не могла такий тривалий період проходити лікування і нарахування коштів за лікування зроблене невірно, оскільки кошторис видатків складається раз на рік і не підлягає змінам. Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник НСЗУ в судове засідання не з`явився, але надіслав до суду заяву, в якій справу просив розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення прокурора, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з положеннями частини третьої статті 23Закону України«Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Частиною 3 статті 4 ЦПК України передбачено право осіб, яким законом надано повноваження звертатися до суду в інтересах інших осіб, звертатися до суду у випадках, визначених законом.

Право прокурора на звернення до суду у визначених законом випадках та участь у розгляді судом справ за його позовами передбачено ч.3 ст.56 ЦПК України.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020 вказано, що прокурор, звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» надає можливість такому органу відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави.

Невжиття компетентним органом відповідних заходів протягом розумного строку після того, як такому органу стало відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватись як бездіяльність такого органу.

З метою вирішення питання щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в суді, відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Золотоніською окружною прокуратурою направлено лист на адресу Національної служби здоров`я України за №51-1868вих-24 від 25.06.2024.

Так, згідно листа НСЗУ від 10.07.2024 надали, зокрема, інформацію про те, що не зверталися до суду з позовом щодо стягнення з винної особи коштів, що витрачені КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня» Черкаської обласної ради на лікування потерпілого ОСОБА_2 , оскільки не наділені повноваженнями представляти інтереси держави в справах про відшкодування коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину. З урахуванням вище викладеного суд вважає, що прокурор у законному порядку звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Судом установлено, що ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.10.2024 у справі № 695/2933/21 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України в зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Як убачається з даної ухвали та матеріалів справи, ОСОБА_1 , 20.08.2020 року близько 20 години 00 хвилин, керуючи автомобілем марки «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Гагаріна, с. Благодатне, Золотоніського району Черкаської області, в порушення вимог п. 12.3 ПДР України, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити перешкоду у вигляді дитячого велосипеду під керуванням ОСОБА_2 , який стояв в попутній смузі руху, не вжив заходів до зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу та його зупинки, здійснив наїзд.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 05-8-01/189 від 25.07.2021 отримав тілесні ушкодження у вигляді: травма шиї з підвивихом першого та другого шийних хребців - які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, в зв`язку з тривалим розладом здоров`я та травма голови зі струсом головного мозку, синцями та саднами голови; забійна рана лівого стегна - які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синці та садна голови, тулуба та кінцівок - які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , а саме вимог пунктів 12.3. Правил дорожнього руху України, згідно з висновком експерта № СЕ-19/124-21/10413-ІТ від 01.09.2021, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Дії ОСОБА_1 за даним фактом органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.286КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

З абзацу 1 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абзацу 1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі.

Вивчені матеріали справи показали, що кримінальне провадження відносно відповідача було закрито з нереабілітуючих підстав, ухвала суду набрала законної сили, відповідач не заперечував проти закриття кримінального провадження, ухвалу суду не оскаржував.

Отже, вказаною ухвалою, що набрала законної сили, були встановлені обставини спричинення шкоди потерпілому і те, що шкоду здоров`ю потерпілого було спричинено саме відповідачем.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

На час розгляду судом кримінального провадження відносно ОСОБА_1 цивільний позов на захист інтересів держави у порядку ст. 128 КПК України прокурором не заявлявся.

Згідно ст. 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Частиною 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року.

Пункт 1 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання (далі - Порядок) вказує, що згідно із статтею 1206 Цивільного кодексу України кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат.

Також п.3 Порядку зазначає, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Пункт 2 Порядку передбачає, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонарного лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

У фактичні витрати лікарні входять такі видатки:

-заробітна плата працівників;

-нарахування на оплату праці;

-видатки на придбання предметів, матеріалів, обладнання та інвентарю, медикаментів та перев`язувальних матеріалів, продуктів харчування;

-оплата всіх послуг, в тому числі і комунальних;

-інші поточні витрати лікарні.

Кожен місяць фактичні витрати лікарні - різні, кількість ліжко-днів різна, тому і сума вартості за один ліжко-день кожного місяця змінюється.

Згідно з п. 4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Потерпілий ОСОБА_2 в зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями внаслідок вищевказаного кримінального правопорушення перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня» Черкаської обласної ради в період з 20.08.2020 року по 16.09.2020 року, що підтверджується листом КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня» Черкаської обласної ради №616/01-14 від 16.10.2025 року. Загальна кількість ліжко-днів 27. Вартість лікування з 20.08.2020 по 31.08.2020 за 1 л/д 697,74 грн., вартість лікування з 01.09.2020 по 16.09.2020 за 1 л/д 1457,41 грн., а тому загальна вартість лікування 30 993,70 грн. Також у даному листі зазначені складові частини вартості ліжко-дня за вказані вище періоди.

Згідно листа КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня» Черкаської обласної ради від 18.06.2024, фінансування витрат на лікування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювалося Національною службою здоров`я України (НСЗУ), згідно договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 0759-Е420-Р000.

Оскільки НСЗУ, будучи розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня та відповідальним виконавцем бюджетної програми, витратила державні (бюджетні) кошти при наданні медичних послуг лікування потерпілого, на підставі договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного між НСЗУ (замовник) та КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня» Черкаської обласної ради, дані кошти необхідно стягнути з відповідача та зарахувати до державного бюджету України.

Виходячи з викладеного, ОСОБА_1 зобов`язаний у відповідності до вимог ст.1206 ЦК України відшкодувати 30 993,70 грн. витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, які надані з державного бюджету України Національною службою здоров`я України.

Відповідачем на підтвердження висловленої в судовому засіданні позиції щодо невизнання позовних вимог не надано жодних доказів щодо незаконності нарахування витрат на лікування потерпілого та невірного нарахування цих витрат.

Отже суд вважає, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

За змістом статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1166, 1206 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної Служби здоров`я України кошти в сумі 30993 (тридцять тисяч дев`ятсот дев`яносто три) грн. 70 коп., витрачені на лікування потерпілого ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.Ю.Степченко

Повний текст рішення виготовлений 03 листопада 2025 року.