____________________________________________________________________________________________________________________
провадження № 2/947/313/25
УХВАЛА

про закриття підготовчого провадження

та призначення справи до розгляду по суті

21.11.2025 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у одноособовому складі:

головуючий - суддя Літвінова І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Победрі О.С.,

представника позивача адвоката Касьяненка Ю.А.,

провівши відкрите підготовче судове засідання в залі суду у місті Одесі у цивільній справі № 947/16890/24 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КОРОЛЬОВА 31» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 28.05.2024 року відкрито провадження у цивільній справі № 947/16890/24 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КОРОЛЬОВА 31» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Цією ж ухвалою розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Учасникам справи роз`яснено їх права, обов`язки, порядок подання заяв по суті справи та з процесуальних питань, та визначено строк вчинення процесуальних дій. Відповідачу встановлено строк на подання відзиву на позов, позивачу на подання відповіді на відзив, позивачу на подання заперечень на відповідь.

Відзив відповідача ОСОБА_1 на позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КОРОЛЬОВА 31» надійшов до суду 01.07.2024 року (вхід. № 41047).

05.07.2024 року представником Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КОРОЛЬОВА 31» надано заперечення на відзив (вхід. № 41929).

Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про зміну порядку провадження у цивільній справі № 947/16890/24 на загальний позовний (вхід. №41041), ухвалою суду від 22.10.2024 року було продовжено строк вчинення процесуальних дій у цивільній справі № 947/16890/24 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КОРОЛЬОВА-31» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Клопотання відповідача ОСОБА_1 щодо зміни порядку розгляду справи призначено розглянути 28 жовтня 2024 року у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи.

Розгляд клопотання про зміну порядку розгляду справи неодноразово судом відкладався, зокрема, й у зв`язку з неявкою в судові засідання особи, яка саме це питання ініціювала перед судом відповідача ОСОБА_1 .

В судовому засіданні 15.05.2025 року, за згодою представника позивача, розгляд клопотання про зміну порядку провадження у справі відбувся за відсутності відповідача ОСОБА_1 , якою таке клопотання було подано. Протокольною ухвалою суду порядок провадження у справі змінено зі спрощеного без виклику на загальний позовний. З дня постановлення цієї ухвали у справі розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання.

У підготовчі судові засідання відповідач ОСОБА_1 також не з`являлася без пояснення причин неявки. Між тим, зі сторони відповідача продовжували систематично надходити численні заяви, звернення з додатками. Остання заява датована 22.10.2025 року (вхід. № 74654).

Враховуючи, що з вищевказаної дати зі сторони відповідача будь-яких інших заяв по суті справи чи з процесуальних питань не надходило, відповідач на жодне судове засідання не з`явився, подані заяви щодо виклику свідків, проведення експертизи не відповідають встановленому порядку і взагалі відповідач не з`явився та не заявив про їх підтримання, що унеможливило з`ясування важливих для їх вирішення питань. Суд в судовому засіданні за участі представника позивача виніс на обговорення питання щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Представник позивача проти цього не заперечував.

Отже, як зазначено вище у цій ухвалі, в ході підготовчого провадження відповідачем ОСОБА_1 на вирішення суду винесено низьку заяв, звернень із додатками.

Суддею в ухвалі від 28.05.2024 року сторонам у справі, зокрема, роз`яснено порядок викладення письмово своїх вимог, заперечень, аргументів, пояснень та міркувань щодо предмета спору, а також те, що вимоги щодо подання письмових доказів містяться у статтях 83, 95 ЦПК України.

При вирішення питання щодо заяв, звернень,клопотань, та ін., поданих в ході підготовчого провадження відповідачем ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Загальні вимоги до форми та змісту письмових заяв, клопотань, заперечень встановлені статтею 183 ЦПК України, у якій, зокрема, визначено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

Всі, подані відповідачем після 01.07.2024 року заяви не містять підстав, не містять переліку додатків до заяв, а також подані без виконання вимог, встановлених п. 4 ч. 2 ст. 43, ст. 83 ЦПК України.

Так, згідно з ч. 3 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

В той же час всі подані відповідачем ОСОБА_1 докази після 01.07.2025 року, тобто після дати надання відзиву, подані з порушення правила, встановленого ч. 3 ст. 83 ЦПК України.

Згідно з ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

У відповідності до ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Зі сторони відповідача ОСОБА_1 будь-яких обґрунтувань неможливості подати докази у встановлений законом строк не зазначалося. Також, всупереч вимогам ч. 9 ст. 83 ЦПК України, відповідачем не підтверджено надіслання або надання таких доказів позивачу.

Також звертається увага відповідача на положення статті 95 ЦПК України, відповідно до яких письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. У цій же частині визначено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством; учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Тобто, на кожному письмовому доказі, доданому у копії, оригінал якого знаходиться у відповідача, повинно бути зазначено «копія відповідає оригіналу», засвідчено підписом із проставленням дати засвідчення. У разі відсутності оригіналів у відповідача, зазначається особа, яка є держателем таких оригіналів.

Жоден із доказів, доданих до заяв ОСОБА_1 в копіях не засвідчений у встановленому законом порядку, не зазначено й держателів оригіналів цих доказів, як то вимагається п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

За приписами частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Крім цього, суд зазначає, що певна частина заяв взагалі не відноситься до сутті справи № 947/16890/24 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КОРОЛЬОВА 31» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зокрема заяв та додатків щодо інших суддів, як-то ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ….

Певна частина заяв викладена на російській мові, чи містить в тексті російськомовні висловлювання, а також образливий зміст, креслення, надписи, що виводить вказані заяви та додатки за рамки процесуальних документів і може свідчити про неповагу до суду.

З цього приводу зазначається наступне.

Положеннями статті 9 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою; учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача.

Ймовірно відповідачем не було враховано втрату чинності на підставі Рішення Конституційного Суду № 2-р/2018 від 28.02.2018 Закону «Про засади державної мовної політики», як такого, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Так, Конституційний Суд України постановив визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) Закон України «Про засади державної мовної політики» від 3 липня 2012 року № 5029VI зі змінами. Суд постановив, що Закон України «Про засади державної мовної політики» від 3 липня 2012 року № 5029VI зі змінами, визнаний неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Відповідно втратила чинність й стаття 14 Закону України «Про засади державної мовної політики», якою встановлювалось право суду за згодою сторін здійснювати провадження регіональною мовою (мовами) у межах території, на якій поширена регіональна мова (мови); допускалась подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу, а також без додаткових для цих осіб витрат - надання послуг перекладача з регіональної мови або мови меншини, у разі необхідності, а державою гарантувалась можливість здійснювати судове провадження регіональною мовою (мовами).

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 1 листопада 2018 року (справа № 638/17598/17, провадження № 61-26527 св 18) зазначив, що державною мовою в Україні є українська мова (стаття 10 Конституції України).

Європейський суд з прав людини у рішенні «Менцен проти Латвії (заява № 71074/01) зазначив: «... що свобода використання мови як така не є однією з прав і свобод, які регулюються Конвенцією. Загальновизнаним є те, що не існує жорсткої лінії розмежування мовної політики від сфери, охопленої Конвенцією, а захід, вжитий в рамках такої політики, може стосуватися одного або декількох положень Конвенції. Разом з тим, фактом залишається те, що, за винятком конкретних прав, передбачених статтями 5 § 2 та 6 § 3 (а), (е), Конвенція сама по собі не гарантує права на використання певної мови при комунікації з органами державної влади або право отримувати інформацію вільно обраною мовою. Отже, за умови поваги до прав, захищених Конвенцією, кожна Висока Договірна Сторона має право регулювати та встановлювати зобов`язання щодо використання своєї офіційної мови або мов у документах, що посвідчують особу та інших офіційних документах. З огляду на викладене, відмова в доступі до правосуддя з підстав невиконання вимог закону щодо викладення позовної заяви державною мовою, не є такою, що несумісна з гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а тому доводи касаційної скарги щодо безпідставності відмови в доступі до правосуддя не заслуговують на увагу.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Крім того, як зазначалося вище більшість заяв, поданих відповідачем виходить за межі нормальної, коректної та легітимної критики, що, наприклад, у розумінні Європейського суду з прав людини констатується як зловживання правом на подання заяви.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

У частинах третій, четвертій статті 44 ЦПК України визначено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Отже, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Звертається увага, що саме з метою виконання завдання цивільного судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Отож, якщо особа здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей (зокрема, образити, принизити учасників судового процесу, їхніх представників, суд, виявити до них і до їхніх дій власні негативні емоції), така особа виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами.

Конституційний Суд України наголошує, що людську гідність необхідно трактувати як право, гарантоване статтею 28 Конституції України, і як конституційну цінність, яка наповнює сенсом людське буття, є фундаментом для усіх інших конституційних прав, мірилом визначення їх сутності та критерієм допустимості можливих обмежень таких прав. Наведене опосередковано підтверджується унікальним значенням людської гідності в Конституції України, за якою, зокрема, людина її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (частина перша статті 3); усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (стаття 21); кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (частина перша статті 68).

Частиною першою статті 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Дії учасників судового процесу та їхніх представників мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню цивільного судочинства. Зміст права на справедливий суд несумісний зі свідомим виявом учасником судового процесу чи його представником неповаги до честі, гідності, репутації іншого учасника, представника, суду тощо. Тому суди не повинні розглядати заяви, ініційовані особою з використанням її процесуальних прав на шкоду іншим учасникам судового процесу й інтересам правосуддя.

У процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесі. Суд не повинен толерувати використання нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям). Такі слова та символи не можна використовувати ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників.

Така позиція суду узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (пункт 22), від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19, від 7 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19).

Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. mutatis mutandis ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

Частиною першою статті 143 ЦПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно з частинами першою другою статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Суд доходить до висновку, що вжитті відповідачем висловлювання у низці заяв та написи на додатках до заяв, не є такими, що спрямовані на ефективний захист прав, свобод та інтересів відповідача, стосуються відносин, які склалися між відповідачем і іншими особами, які не задіяні в процесі провадження у цивільній справі № 947/16890/24, тому не можуть сприйматися судом такими, що мають на меті вплинути на вирішення спірних відносин з позивачем Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «КОРОЛЬОВА 31», а отже суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами, що визначенні нормами міжнародного права.

Таким чином наявні підстави для залишення без розгляду окреслених заяв відповідача та не взяття до уваги додатків до таких заяв.

Щодо заходів процесуального примусу, то суд приймає рішення заходів у вигляді штрафу до позивача на цей час не застосовувати, оскільки у відповідності до статті 148 ЦПК України це є правом, а не обов`язком суду.

В іншому, суд констатує, що спір між сторонами у цивільній справі № 947/16890/24 не врегульовано. До суду не надходило звернень щодо проведення врегулювання спору за участю судді.

На стадії підготовчого провадження у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КОРОЛЬОВА 31» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, остаточно визначенні предмет спору та характер спірних правовідносин; позовні вимоги та склад учасників судового процесу; обставини справи, які підлягають встановленню та докази, надані на їх підтвердження.

За правилами частини третьої статті 189 ЦПК України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Строк підготовчого провадження у цивільній справі № 947/16890/24 значно перевищує встановлений законом та втрачає ознаку розумності. Судом не встановлено виняткових випадків для продовження вказаного строку. Клопотань з цього приводу від сторін не надходило.

Суд вважає за необхідне закінчити підготовче засідання закриттям та призначити судове засідання для розгляду справи по суті.

Відповідно до частини другої статті 189 ЦПК України, підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Керуючись ч. 3 ст. 3, ст. ст. 11-13, 189, 196, 197, 200, 210, 211 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Підготовче провадження у цивільній справі № 947/16890/24 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КОРОЛЬОВА 31» (ЄДРПОУ 4068606, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 31) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - закрити.

Справу призначити до розгляду по суті з вирішенням заяв та дослідженням доказів, наданих позивачем. Інші заяви залишити без розгляду, не беручі до уваги додатки та докази до них.

Датою, часом та місцем проведення судового засідання для розгляду справи по суті визначити 12 грудня 2025 року о 16 годині 00 хвилин в залі к.-240 Київського районного суду м. Одеси (м. Одеса, вул. Варненська, 3Б).

Учасників справи повідомити про місце, дату і час судового засідання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Учасникам справи направити копії ухвали у відповідності до статті 272 ЦПК України.

Ухвала окремо від рішення суду не може бути оскаржена в апеляційному порядку. Заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Днем складення повної ухвали є восьме грудня дві тисячи двадцять пітого року.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет /веб-адреса сторінки: https://court.gov.ua/fair/sud1512/.

Суддя Літвінова І. А.