1Справа № 335/2019/25 2/335/1526/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Стеценко А.В. перевіривши матеріали позовної заяви органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

03.03.2025 орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав.

Ознайомившись з матеріали заяви, доходжу наступних висновків.

Частиною першою статті 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 28 ЦПК України містить перелік цивільних справ, в яких встановлена підсудність за вибором позивача. Тобто останньому надається право вибору підсудності залежно від категорії справи або за наявності інших зазначених у законі умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Аналіз вищезазначеної норми дозволяє дійти висновку, що її приписи не поширюються на юридичних осіб, скільки останні не можуть мати ані місця проживання, ані місця перебування. Можливість пред`явлення позовів, передбачених ч. 1 ст. 28 ЦПК України, за місцезнаходженням позивача-юридичної особи чинним законодавством не передбачена.

Частиною 4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що малолітня ОСОБА_3 , в інтересах якої подано позов, проживає разом з відповідачкою.

Згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному демографічному реєстрі, місце проживання відповідачки зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . Відоомстей щодо зареєстрованого місця проживання малолітньої ОСОБА_1 . Єдиний державний демографічний реєстр не містить.

Отже, позов районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознеснівському району не підсудний Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя.

Частиною 9 ст. 187 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст. ст. 27,28, 30, 31, 32, 187 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав - передати на розгляд Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, проте може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.В. Стеценко