Справа №522/4443/24
Провадження №2-п/522/26/25
УХВАЛА

05 березня 2025 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 адвоката Чугуєнка Дмитра Віталійовича про перегляд заочного рішення суду від 13.08.2024 року по цивільній справі №522/4443/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 13.08.2024 року (с.Свячена Ю.Б.) позовну заяву ОСОБА_2 задоволено.

Шлюб, зареєстрований 09.06.2023 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), запис №896, Серія НОМЕР_1 , виданого повторно 12 липня 2023 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Одеса) між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

13.01.2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Чугуєнко Д.В. через систему Електронний суд надав заяву про перегляд заочного рішення від 13.08.2024 року по зазначеній цивільній справі.

В обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення суду зазначено, що він не згоден з рішенням суду, поштову кореспонденцію від імені суду не отримував, оскільки проживає за межами України, при розгляді справи у судовому засіданні не був присутнім, через що був позбавлений можливості надавати суду пояснення та свої заперечення на позов. Про існування заочного рішення дізнався від третіх осіб, а з самим рішенням суду представник відповідача ознайомився 11.12.2024 року. Також 11.12.2024 року відповідач через свого представника отримав матеріали позову. Вважає, що судове рішення є необґрунтованим, на думку відповідача дане рішення прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права, ухвалене без повного та всебічного з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для справи, без проведення в судовому засіданні належного дослідження та оцінки доказів, які мають істотне значення для вирішення справи по суті. Зазначив, що позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що сімейні стосунки з відповідачем погіршилися через втрату почуття поваги та любові один до одного, зникло взаєморозуміння, на теперішній час у подружжя різні погляди на життя та на сім`ю. Після реєстрації шлюбу подружжя спільно проживало в Україні до листопада 2023 року, а напочатку листопада 2023 року Позивачка переїхала від Відповідача до свого житла. З того часу подружжя мешкає окремо, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Разом з тим, зазначена інформація не відповідає дійсності, а матеріали справи не містять жодного доказу в обґрунтування твердження Позивачки, а отже не можуть бути прийняті судом як достатні для вирішення питання щодо розірвання шлюбу. Пояснив, що сторони познайомилися у червні 2013 року під час візиту до м.Одеси. Протягом наступних років вони спілкувалися шляхом обміну повідомленнями у месенджерах та підтримували зв`язок. Позивачка періодично нагадувала про себе та надсилала Відповідачу повідомлення, у яких намагалася вияснити, чи знаходиться він у стосунках, чи ні. Через деякий час у 2023 році, після довгого спілкування та обопільного інтересу, сторони домовились про зустріч у Тайланді. Вказана поїздка була організована Відповідачем за рахунок власних коштів. Після сумісного відпочинку, відносини між ними почали дуже стрімко розвиватись та 09.06.2023 року між сторонами було укладено шлюб. Після одруження сторони проявляли взаємоповагу та відданість один одному. Між подружжям майже не виникали сварки, вони спільно піклувались про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідач забезпечував сім`ю усім необхідним, надавав Позивачу фінансову підтримку та піклувався про майбутнє сім`ї. Разом з тим, дії позивачки також свідчили про її бажання будувати своє майбутнє разом з відповідачем. Подружжя нерідко обговорювало плани щодо подорожей, інвестицій, ділились один з одним власними почуттями та переживаннями. У серпні 2023 року подружжя здійснило сумісну поїздку до Туреччини, де відсвяткувало день народження позивачки. В процесі сумісного життя, сторони вирішили переїхати до Південно-Африканської Республіки на постійне місце проживання. 02.10.2023 року, після оформлення необхідних документів, подружжя разом вилетіло до Південно-Африканської Республіки. У подальшому вони проживали разом, жодних претензій у бік Відповідача від Позивачки не надходило. Однак, у грудні 2023 року, у сім`ї стався інцидент, а саме Відповідач запідозрив Позивачку у порушенні сімейних цінностей та зраді. Вказана обставина мала вагомий вплив на відношення сторін. Проте, не дивлячись на це Відповідач, пробачив Позивачку та висловив бажання продовжувати стосунки та спільне життя. Через деякий час Позивачка повідомила про те, що їй необхідно переїхати в Україну у зв`язку з певними проблемами зі здоров`ям у її матері. Відповідач не заперечував та подружжя погодилось, що через деякий час Позивачка повернеться до Південно-Африканської Республіки. Після повернення Позивачки в Україну, подружжя зосередилось на створенні та веденні спільного, сімейного бізнесу. Протягом усього періоду перебування Позивачки в Україні, подружжя спілкувалось підтримувало регулярний зв`язок, обговорювало плани та проявляли любов та взаємоповагу один до одного. Разом з тим, Відповідач піклувався про неї та регулярно її фінансово підтримував. У квітні-травні 2024 року подружжя планувало подорож до Тбілісі (Грузія) для сімейного відпочинку, у зв`язку з чим Відповідач забронював квитки для себе та Позивачки. Однак, в останній момент Позивачка повідомила, що не може здійснити подорож разом з Відповідачем, у зв`язку з веденням бізнесу, через що він вимушений був замінити квитки Позивачки на іншу дату. 25.05.2024 року Позивачка приїхала до Грузії де разом з Відповідачем обирала квартиру для спільного життя, тим самим, на думку Відповідача, проявляючи бажання подальшого спільного життя. На момент перебування Позивачки у Грузії разом з Відповідачем, у провадженні Приморського районного суду м.Одеси вже перебувала справа №522/4443/24. Таким чином, наступна поведінка Позивачки повністю суперечить її попередній поведінці. Починаючи з середини червня 2024 року сторони разом тимчасово проживали у орендованому житлі у м.Одесі, вели спільне господарство та побут. У червні 2024 року Позивач пропонувала підписати Відповідачці юридичний документ, за яким остання повністю відмовлялася від власності на користь Позивача. Проте, Відповідачка відмовилася, у зв`язку з чим, між подружжям знов виникло непорозуміння. Не дивлячись на це, з метою зберегти сім`ю, Відповідачу вдалось стабілізувати стосунки, однак, фінансове питання залишилось не вирішеним. В подальшому, подружжя продовжувало спільне проживання, здійснювало сімейні подорожі. 03.08.2024 року подружжя святкувало день народження Позивача перебуваючи за кордоном, але вже 13.08.2024 року, у день прийняття Приморським районним судом м.Одеси Заочного рішення, Позивачка повідомила, що їй необхідно поїхати у відрядження з діловою метою до Італії. Відповідач переживав за шлюб та за стосунки з Позивачкою, проте не був усвідомлений про наявність у провадженні Приморського районного суду м.Одеси позовної заяви щодо розірвання шлюбу. Лише у листопаді 2024 року йому стало відомо про те, що судом було прийнято Заочне рішення, а шлюб між ним та Позивачкою розірвано. Вважає, що зазначені факти є суттєвими та мають бути врахований судом під час розгляду справи. Крім того, в заяві про перегляд заочного рішення заявник просив поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення по справі, оскільки відповідач не знав про дату і місце розгляду даного спору, а з матеріалами справи представник відповідача ознайомився лише 11.12.2024 року.

Матеріали заяви разом зі справою отримано суддею 20.01.2025 року.

Ухвалою суду від 20.01.2025 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Чугуєнка Д.В. про перегляд заочного рішення суду від 13.08.2024 року було призначено до розгляду у судовому засіданні на 27.01.2025 року.

У судовому засіданні 27.01.2025 року був присутній представник ОСОБА_2 адвокат Прощенко Д.В., просив відкласти розгляд справи у зв`язку з неявкою адвоката Чугуєнка Д.В.

Розгляд справи відкладено на 05.03.2025 року.

27.01.2025 року представник ОСОБА_2 адвокат Прощенко Д.В. через систему Електронний суд надав заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в яких просив заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 13.08.2024 року по справі №522/4443/24 залишити без задоволення.

В обґрунтування заперечень зазначено, що шлюбні відносини між сторонами припинились в листопаді 2023 року. Дійсно, у жовтні 2023 року вони поїхали до сім`ї відповідача в ПАР, де позивачка мала познайомитися із сім`єю відповідача та побачити місто та країну де він жив, та вони повинні були легалізувати наш шлюб в ПАР, так як для відповідача, з його слів, це було важливо. Наприкінці жовтня по приїзду до ПАР позивачка дізналася, що в будинку де мешкав відповідач, крім його мати, мешкає також жінка на ім`я ОСОБА_4 , яка є цивільною дружиною відповідача, та від якої є спільна донька 15 років, яка також мешкала там. Окрім цього, мати відповідача в особистих розмовах повідомляла позивачці, що відповідач вже не може мати дітей через психічне захворювання та перебуває на обліку у відповідного спеціалізованого лікаря в ПАР, що відповідач приховав від неї. В подальшому з`ясувалось, що відповідач не мав намір легалізувати їх шлюб в ПАР, а вона фактично була зачинена в будинку, не могла нікуди без нього ходити, їй була доручена велика справа слідкувати за городом, прибирати будинок та готувати, не дозволяв відвідати лікаря офтальмолога. З її банківських карток відповідач без її відома зняв десь 10 000,00 ЄВРО. Зазначене пояснив тим, що у нього великі борги та їх треба погасити, а потім він їй їх поверне. Просив також продати належне позивачці майно та допомогти йому з погашенням боргу. Усе це остаточно відповідач прикрасив розповідями історій про продаж його батьком злитку золота, де при угоді був вбитий його партнер, та вбивства чорношкірих людей, які були здійснені біля його ферми та трупи, яких закопані на його фермі. З кінця жовтня 2023 року вона перебувала в страху та стресі в будинку відповідача в чужій для неї країні, мала ґрунтовні побоювання за своє здоров`я та життя. Перспектива жити в гаремі та ізольованою від світу її не влаштовувала, а тому як змогла поїхати (втекти) від нього з безпекою для себе, вона повернулася до України. В листопаді зателефонувала своїй матері та попросила її забрати речі з орендованої квартири в м.Одесі, де вони жили з відповідачем. Крім того, відповідач стверджує, що його не було в України протягом слухання справи, проте як сам надав документи, які свідчать про те, що вже з червня 2024 року він в`їхав до України. Також, він приховав від суду те, що отримав посвідку на постійне проживання в Україні, що свідчить про те, що він був на території України під час слухання справи, і що спростовує його твердження, що він постійно мешкає в ПАР. В позовній заяві був зазначений фактичний адрес проживання відповідача, що ним не спростовується. Зареєстрованого місця мешкання у відповідача в Україні немає, принаймні воно їй було невідомо. Вона особисто повідомляла відповідача про те, що подала документи на розірвання шлюбу суду. Щодо того, що у нас є сім`я та відсутні підстави для розірвання шлюбу позивач не надає будь-яких доказів. З початку 2024 року, вона втекла з ПАР та повернулась до України, проживає разом з мамою. Навесні 2024 року відповідач сам попросив позивачку оформити розірвання шлюбу та підтримувати дружні стосунки, також повідомив її про те, що він зустрів іншу жінку, з якою зустрічається до цього часу (окрім цього його цивільна дружина мешкає в його будинку в ПАР). Гроші які він зняв без її відома, почав повертати частинами, так як вона мала намір звернутись до правоохоронних органів з цього приводу щодо шахрайства з його боку, про що повідомила його. Крім того, як їй стало відомо, відповідач отримав доступ до її застосунків (додатків) та пристроїв. Тому жодних підстав поновлювати шлюб, що фактично відбудеться у випадку задоволення заяви відповідача та скасування рішення про розірвання шлюбу вона немає. Вважає, що сам по собі факт неналежного сповіщення відповідача про розгляд справи не може бути підставою для скасування заочного рішення суду, важливо що відповідачем подані докази які мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті. Відповідачем не було надано будь-яких доказів, які б спростовували позовні вимоги позивачки та висновок суду, який викладений у рішенні.

08.02.2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Чугуєнко Д.В. через систему Електронний суд надав додаткові пояснення у справі, в яких просив заяву про перегляд заочного рішення від 13.08.2024 року у справі №522/4443/24 задовольнити.

У судовому засіданні 05.03.2025 року був присутній представник ОСОБА_1 адвокат Чугуєнко Д.В., заяву про перегляд заочного рішення підтримав, просив задовольнити, та пояснив, що сторони фактично перебували у шлюбних відносинах, оскільки у квітні-травні 2024 року подружжя планувало подорож до м.Тбілісі, відповідач забронював квітки. 25.05.2024 року позивачка приїхала до Грузії. З червня 2024 року сторони жили разом в м.Одесі в орендованій квартирі, позивачка пропонувала відповідачу підписати документи про його відмову від претензії на бізнес, через що вони й посварилися. Станом на теперішній час їх відношення не підлягають відновленню, важливе, з якого моменту буде розірваний шлюб, бо він передавав їй кошти на бізнес та реєстрацію, і тоді не будуть порушуватися майнові права відповідача. Просив поновити строк та скасувати заочне рішення суду.

На питання адвоката Прощенка Д.В., адвокат Чугуєнко Д.В. зазначив, що бізнес був зареєстрований на позивачку та на її партнера, але зараз це не має значення. Фактично до вересня 2024 року між сторонами існували шлюбні відносини. Вони постійно сварилися, але відповідач не знав про розгляд цієї справи в суді. Вони постійно один одному писали про зради. Відповідач приїхав до України десь в січні 2024 року, ще влітку, коли саме не може сказати, приїхав у м.Одеса.

Представник ОСОБА_2 адвокат Прощенко Д.В. заперечував проти перегляду заочного рішення, зазначивши, що обставини, зазначені у заяві, не відповідають дійсності. Пояснив, що відповідач дійсно не має зареєстрованого в Україні місця проживання, але має довідку на постійне проживання в Україні, тому суд у цьому випадку двічі викликав відповідача у судові засідання через оголошення, тобто у належний та законний спосіб відповідача було повідомлено про розгляд справи. Також судом було направлено повістки на адресу орендованої квартири. Відповідач не надає докази того, що сторони у 2024 році перебували у шлюбних відносинах, оскільки вона втекла від нього на початку 2024 року, через те, що коли вона приїхала до нього, то побачила, що в будинку мешкає його дружина з донькою, і все це в резервації. Коли позивачка виїхала, то все йому повідомила, також він все знав з переписки. Гроші повертав позивачці, тому що відповідач їх вкрав на покриття своїх боргів 3 500,00 євро, та задля того щоб не відкрили кримінальну справу. Вже тоді вони припинили шлюбні відносини. Відповідач дійсно приїжджав у м.Одесу влітку та цікавився лише коли буде розірвання шлюбу. Відсутні докази щодо шлюбних відносин. У травні 2024 року відповідач зустрівся з іншою жінкою. Позивачка побоюється відповідача, він для неї психічно-неурівноважена людина. Відповідач хоче лише перенести дату розірвання шлюбу. Посвідку на постійне проживання відповідача було анульовано після того, як було подано рішення суду про розірвання шлюбу.

На питанні адвоката Чугуєнка Д.В. адвокат Прощенко Д.В. зазначив, що дійсно між сторонами були спілкування і в червні 2024 року, і те листування, яке було надано відповідачем, не підтверджує доводів про існування шлюбних відносин. Відповідач вже тоді познайомився з іншою. Про які шлюбні відносини може йти мова, коли позивачка побачила в його будинку його дружину та дитину. Позивачка тривалий час самостійно не могла виїхати з ПАР. Відповідач знав про існування цієї справи у суді, пропис скоріше розглянути, позивачці казав, що у нього є молодші, а вона стара за для нього.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складення цього судового рішення є 07.03.2025 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Дослідивши матеріали справи та докази, надані стороною, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

За вимогами правила ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Судом встановлено, що в провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 13.08.2024 року (с.Свячена Ю.Б.) позовну заяву ОСОБА_2 задоволено.

Шлюб, зареєстрований 09.06.2023 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), запис №896, Серія НОМЕР_1 , виданого повторно 12 липня 2023 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Одеса) між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

В заяві представник ОСОБА_1 адвокат Чугуєнко Д.В. посилався на те, що він не був сповіщений про розгляд зазначеної справи; повідомлення чи судові повістки та копію рішення суду по даній справі не отримував, про наявність зазначеного заочного рішення йому стало відомо випадково, з матеріалами зазначеної справи та заочним рішенням його представник був ознайомлений 11.12.2024 року.

З матеріалів справи вбачається, що судові повістки про виклик до суду ОСОБА_1 та копія заочного рішення суду направлялися судом на адресу відповідача ( АДРЕСА_1 ), але відповідач особисто повістки не отримував.

Таким чином, ОСОБА_1 судові повістки та рішення суду не отримував, тому суд вважає, що причини неявки в судове засідання поважні, та відповідачем доведені підстави для поновлення судом строку на подання заяви.

Обставини, на які посилається представник ОСОБА_1 адвокат Чугуєнко Д.В. як на підставу для скасування рішення суду від 13.08.2024 року, та заперечення представника позивачки є на думку суду суттєвими для вирішення даної справи.

З урахуванням наведеного вище суд вважає, що є підстави для скасування заочного рішення суду.

Відповідно до ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Суд погоджується з доводами представника заявника про те, що при винесенні рішення суд був позбавлений можливості врахувати думку та докази заявника на спростування доводів позивачки.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 43, 49, 76, 247, 258-260, 268, 287, 288 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Чугуєнка Дмитра Віталійовича про перегляд заочного рішення суду задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення із заявою про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м.Одеси від 13.08.2024 року.

Заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 13.08.2024 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу скасувати і призначити справу у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін із призначенням судового засідання на 18 березня 2025 року о 12 год. 30 хв. в залі судового засідання № 105.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 07.03.2025 року.

Суддя: Домусчі Л.В