Провадження № 2/185/2379/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
07 березня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участі секретаря судового засідання Преображенської К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО ДС» до ОСОБА_1 , про стягнення безпідставно набутого майна -
24.12.2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АСКО ДС» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна в сумі 71 337, 00 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що наказом від 18.08.2008 №117-к відповідача прийнято на посаду головного бухгалтера Рубіжанської філії з 18.08.2008. Відповідач при виконанні своїх посадових обов`язків мала доступ до рахунків Рубіжанської філії та право розпоряджатися грошовими коштами філії. В вересні та жовтні 2012 працівниками бухгалтерії центрального офісу позивача проводилась перевірка дільності Рубіжанської філії та було виявлено нестачу грошових коштів. З`ясовуючи обставини, які призвели до нестачі коштів, позивачем одержано від відповідача чотири пояснювальні записки з яких вбачається, що відповідач на власний розсуд розпорядилась грошовими коштами позивача для вирішення своїх фінансових проблем. Позивач з посиланням на приписи ст. 1212 ЦК України вказує на те, що відповідач не повернула позивачу кошти та просить їх стягнути в судовому порядку.
Ухвалою суду від 30.12.2024 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити.
Відповідач належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду двічі в судове засідання не з`явилась, заяв, клопотань не надала, правом на подання відзиву не скористалась.
Суд з урахуванням вимог ст. 280 ЦПК України вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
В судовому засіданні встановлено.
З 18.08.2008 по 22.03.2013 відповідач перебувала у трудових відносинах з позивачем, що підтверджується наказами від 18.08.2008 №117-к , від 22.03.2013 №45-к. Відповідач перебувала на посаді головного бухгалтера, а наказом від 31.10.2012 №68/2-р її переведно з посади головного бухгалтера на посаду бухгалтера з 01.11.2012.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає.
Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.
Положеннями ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Норми ст. 530 ЦК України передбачають, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Приписами ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Суд не може визнати надані позивачем пояснювальні записки відповідача достатніми доказами виникнення в неї зобов`язання з повернення коштів з огляду на те, що з цих документів неможливо достеменно встановити дійсне волеявлення відповідача щодо повернення нею коштів, суму, що підлягає поверненню, та строк повернення коштів, що в свою чергу також унеможливлює встановлення факту порушення майнових прав позивача за захистом яких він звернувся до суду.
Інших доказів про існування між сторонами зобов`язальних правовідносин щодо спірної суми позивачем суду не надано.
Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно правил п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати по оплаті судового збору слід покласти на позивача.
Керуючись ст.76, 81, 141, 263, 264, 265,,280-282 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В
В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО ДС» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна - відмовити.
Судові витрати по оплаті судового збору покласти на позивача.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.
Суддя: В. О. Головін