ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/203/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників, цивільну справу № 607/14391/24 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 листопада 2024 року (ухвалене суддею Дзюбичем В.Л., дату складення повного тексту не зазначено) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У липня 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі ТОВ «Укр Кредит Фінанс», позивач, апелянт) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 30 вересня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_2 укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1280-3643 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua). Кредитний договір, у відповідності до Закону України «Про споживче кредитування», укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Позичальнику надано одноразовий ідентифікатор А8151 для підписання кредитного договору №1280-3643 від 30 вересня 2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов договору відповідачка отримала кредит у розмірі 15000.00 грн; строк кредитування 300 днів; заявлений строк 14 днів; знижена відсоткова ставка 2.50% в день; стандартна відсоткова ставка 3.00% в день. Також, додатковою угодою від 03 жовтня 2023 року до договору про відкриття кредитної лінії №1280-3643 від 30 вересня 2023 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 3000 грн.

Через неналежне виконання відповідачкою своїх зобов`язань за договором, станом на 26 квітня 2024 року утворилась загальна сума заборгованості 92517.82 грн, яка складається із наступного: 15815.00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 76702.82 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. При цьому позивач прийняв рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме про часткове списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 12517.82 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за договором в розмірі 80000 грн.

Відповідно до умов договору у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати закінчення строку кредитування. Кредитодавець відповідно до умов кредитного договору направив позичальнику вимогу про усунення порушень умов кредитного договору №1280-3643 від 30 вересня 2023 року щодо сплати процентів, однак дана вимога проігнорована позичальником, порушення не усунуто.

У зв`язку з наведеним позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1280-3643 від 30 вересня 2023 року у сумі 80000 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 15815.00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 64185.00 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 листопада 2024 року позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1280-3643 від 30 вересня 2023 року в розмірі 560 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» подало на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції помилково зазначено в рішенні суду, що строк кредитного договору №1280-3643 від 30 вересня 2023 року становить 14 днів, а не 300 календарних днів. Так, згідно п.4.12 кредитного договору визначено законне право позивача нараховувати проценти за користування кредитом в межах строку договору (кредитування) погодженому між сторонами, а саме в межах 300 календарних днів (до 25 липня 2024 року), що було здійснено ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відображено в розрахунку заборгованості.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, у кредитному договорі №1280-3643 від 30 вересня 2023 року сторонами було погоджено умови щодо розміру процентів, порядку їх нарахування та строку кредитування і ОСОБА_2 погодилась з такими умовами, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором A8151 згідно п.4.12 договору, що є прямою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Звертає увагу на те, що за період з 30 вересня 2023 року по 13 жовтня 2023 року (включно) нарахування процентів відбувалось за зниженою процентною ставкою, яка становить 2.50% за кожен день користування кредитом протягом першого базового періоду - 14 днів. 03 жовтня 2023 року між сторонами укладено додаткову угоду, відповідно до умов якої відповідачу надано додаткові грошові кошти у кредит за договором у сумі 3000.00 грн. Таким чином, станом на 03 жовтня 2023 року основна сума боргу збільшилась до 18000.00 грн. За період з 14 жовтня 2023 року по 13 листопада 2023 року (включно) застосовано стандартну процентну ставку 3.0% у зв`язку із наявністю простроченої заборгованості зі сплати процентів. 13 листопада 2023 року відповідачем внесено платіж у розмірі 25000.00 грн, з яких: на погашення процентів було враховано 22815.00 грн та на погашення основного боргу 2185.00 грн. Таким чином вищевказаний платіж враховано позивачем на погашення заборгованості, а саме проценти за користування кредитними коштами було погашено, а тіло кредиту зменшилось до 15815.00 грн.

На думку сторони апелянта, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» законно нарахував проценти за користування кредитом згідно п.4.10 та 10.1 кредитного договору, протягом строку договору, що визначені в п.4.12 кредитного договору.

Зазначає, що ніяких штрафних санкцій відповідачу за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором не нараховувались, а тому суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зробив хибний висновок, що умови за користуванням кредитом є несправедливими та не відповідають вимогам чинного законодавства про захист споживачів.

У зв`язку з наведеним апелянт просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

14 січня 2024 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивовано тим, що у спірному кредитному договору зазначені нечіткі положення стосовно строку повернення кредиту, зокрема міститься 2 дати погашення кредиту 14 днів та 300 днів. Зазначення у договорі двох строків кредитування призводить до неправильного, а то й різного тлумачення та розуміння його сторонами договору, зокрема, позичальником. Підсумовуючи наведене, слід зробити висновок про те, що відповідачка, як пересічний споживач кредитних послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не змогла ефективно здійснити свої права бути поінформованою про дійсні умови кредитування ТОВ «Укр Кредит Фінанс», які викладені в декількох значних за об`ємом документах, які не містять прозорості та зрозумілості, зокрема щодо дійсного періоду та розміру нарахувань за кредитом. Договір містить зрозумілий розрахунок лише щодо першого базового періоду, а тому укладення відповідачкою договору №1280-3643 від 30 вересня 2023 року перетворюється на непомірний тягар для неї, як споживача, та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором.

Зазначає, що заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості за нарахованими процентами не є співрозмірною сумі кредиту за договором №1280-3643 від 30 вересня 2023 року, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.

У зв`язку з наведеним позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

За правилами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у даній справі не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

30 вересня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_2 укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1280-3643 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) складають єдиний договір. Договір підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А8151.

Вказана обставина визнається сторонами у даній справі.

Згідно з умовами кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах:

- сума кредиту 15000.00 грн;

- строк кредитування - 300 днів;

- заявлений строк - 14 днів;

- знижена % ставка 2.50 % в день;

- стандартна % ставка 3.00 % в день.

За умовами договору №1280-3643 від 30 вересня 2023 року, зокрема п.2.2, кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом.

Відповідно до п.4.1 Договору розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту, становить 15000 грн. Дата надання/видачі кредиту 30 вересня 2023 року (п.4.2 Договору).

Базовий період користування кредитом складає 14 календарних днів з дня надання кредиту (п.4.8 Договору).

Строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 25 липня 2024 року. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п.4.12 Договору).

Відповідно до п.4.10 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповернутої суми Кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 3.00% за кожен день користування кредитом.

Згідно з п.4.13 Договору реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає один мільйон сто тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять цілих, нуль сотих відсотки.

Орієнтовна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 150000.00 грн та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом (п.4.14 Договору).

30 вересня 2023 року ОСОБА_2 шляхом накладення електронного підпису підписала паспорт споживчого кредиту «Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит».

Умовами пунктів 3, 4 Паспорту споживчого кредиту передбачено, що тип кредиту кредитна лінія; сума/розмір кредитного ліміту 15000 грн; строк кредитування 300 календарних днів; базовий період сплати відсотків (визначається Сторонами на підставі пропозиції Кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань Позичальника) 14 календарних днів.

Стандартна ставка 1095% (3% в день); знижена ставка 912.5% (2.5% в день). Тип процентної ставки фіксована; реальна річна процентна ставка (реальна річна процентна ставка, відсотків річних розрахована за умови, що Базовий період сплати відсотків складає 14 днів, а відсоткова ставка за кредитом 3.00% в день (Стандартна ставка) становить 1139965.00%.

Також, 03 жовтня 2023 року між сторонами укладено додаткову угоду до Договору про відкриття кредитної лінії №1280-3643 від 30 вересня 2023 року, в якій кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 3000 грн.

Як вбачається з довідки, наданої позивачем, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» здійснив видачу ОСОБА_2 кредитних коштів за договором про відкриття кредитної лінії №1280-3643 від 30 вересня 2023 року шляхом перерахування кредитних коштів за допомогою платіжної системи LiqPay на картковий рахунок у сумі 18000.00 грн.

У відзиві на позов представник відповідача зазначає, що відповідач на погашення заборгованості за кредитним договором №1280-3643 від 30 вересня 2023 року внесла 25000 грн.

Вказана обставина визнається сторонами у даній справі.

15 травня 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» направлено ОСОБА_2 вимогу №1280-3643/в про усунення порушення умов договору №1280-3643 від 30 вересня 2023 року, у якій відповідачу надано 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги для усунення порушення умов кредитного договору шляхом сплати заборгованості за процентами. У разі невиконання зобов`язань за процентами ТОВ «Укр Кредит Фінанс» буде змушено вимагати повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати закінчення строку кредитування у судовому порядку.

З довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про укладений договір станом на 26 квітня 2023 року вбачається, що у ОСОБА_2 існує заборгованість у сумі 92517.82 грн, яка складається з наступного:

- 15815.00 грн - прострочена заборгованість за кредитом;

- 76702.80 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Крім того, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме про часткове списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 12517.82 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за договором в розмірі 80000.00 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Звертаючись до суду з позовом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» посилалося на те, що через неналежне виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором №1280-3643, станом на 26 квітня 2024 року утворилась загальна сума заборгованості 92517.82 грн, яка складається із наступного: 15815.00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 76702,82 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 30 вересня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_2 укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1280-3643, а також 03 жовтня 2023 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1280-3643 від 30 вересня 2023 року, внаслідок чого відповідачка отримала грошові кошти в сумі 18000 грн.

Також, сторонами визнано той факт, що ОСОБА_2 на погашення заборгованості за кредитним договором №1280-3643 від 30 вересня 2023 року внесла 25000 грн.

Разом з тим, визначаючи розмір стягнення з відповідачки відсотків в розмірі 64185.00 грн позивач обґрунтовував вказаний розрахунок посиланням саме на погоджений між сторонами пункт 4.12 кредитного договору, за яким строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, становить 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, тобто до 25 липня 2024 року.

Проте, Тернопільський апеляційний суд не може погодитися з аргументами позивача щодо нарахування процентів за кредитним договором відповідно до пункту 4.12 з таких підстав.

Сторона відповідача посилалася на те, що ОСОБА_2 заявлений нею строк користування кредитом складає 14 календарних днів з дня надання кредиту. При цьому, відсотки за користування кредитом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» нараховано, виходячи зі строку кредитування 300 днів.

У справі, яка переглядається апеляційний судом встановлено, що згідно умов кредитного договору при визначенні базового періоду у 14 днів, проценти, нараховані позивачем фінансовою установою в період строку дії договору після спливу першого базового періоду, що у декілька разів (два і більше) перевищили заборгованість за наданим кредитом.

Відповідно до вимог статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» інформація, що надається клієнту, повинна забезпечувати правильне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Фінансова установа під час надання інформації клієнту зобов`язана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів.

Зазначення у договорі двох строків кредитування призводить до неправильного, а то й різного тлумачення та розуміння його сторонами договору, зокрема, позичальником.

Оскільки ці правила не дають можливості визначити справжній зміст відповідної умови кредитного договору №1280-3643 від 30 вересня 2023 року щодо строку його дії 14 календарних дні згідно пункту 4.8 чи 300 календарних днів згідно пункту 4.12, тому потрібно застосовувати правило тлумачення contra proferentem.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 753/8945/19 (провадження №61-8829сво21) зазначено, що: «Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (not individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the dominant influence of one of the party).

Contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність. Сontra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань). Сontra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. У разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань (постанова Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі №613/1436/17).

Однак, позивач, нараховуючи заборгованість за процентами, виходив з іншого строку кредитування (пункт 4.12 кредитного договору), що свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін договору, в той час коли відповідач, як споживач банківських послуг, є слабшою стороною цих правовідносин.

Крім того, зазначення в кредитному договорі двох різних строків кредитування призвело до неясності такої умови договору, як строк кредитування, що в даному випадку слід тлумачити проти того, хто їх написав «Contra proferentem», а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення нарахованих відсотків за кредитним договором після закінчення строку дії кредитного договору.

В цьому випадку право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статі 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12).

Разом з тим, вимог про стягнення 3% річних та інфляційних витрат відповідно до частини другої статті 625 ЦК України позивач не заявляв.

Враховуючи наведене, місцевий суд правильно виходив з того, що починаючи з 14 жовтня 2023 року у ТОВ «Укр Кредит Фінанс», як кредитодавця, відсутнє право нараховувати проценти за кредитним договором №1280-3643 від 30 вересня 2023 року. Натомість, позивач нарахував проценти відповідачу по 26 квітня 2024 року. Отже загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача становить 25560 грн, що складається із наступного:

- 18000.00 грн розмір заборгованості за тілом кредиту;

- 7560.00 грн розмір заборгованості за відсотками.

Проте, як вбачається із розрахунку заборгованості 13 листопада 2023 року позичальником сплачено кошти в рахунок погашення заборгованості у розмірі 25000.00 грн.

З огляду на викладене обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що існують правові підстави для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 560.00 грн (25560.00 грн загальна сума до повернення 25000.00 грн внесені позичальником кошти).

Доводи апелянта про те, що строк кредитного договору №1280-3643 від 30 вересня 2023 року становить 300 днів, а не 14 календарних дні, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідач, як пересічний споживач кредитних послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не змогла ефективно здійснити свої права бути поінформованою про дійсні умови кредитування ТОВ «Укр Кредит Фінанс», які викладені в декількох значних за об`ємом документах, які не містять прозорості та зрозумілості, зокрема щодо дійсного періоду та розміру нарахувань за кредитом. Договір містить зрозумілий розрахунок (таблицю) лише щодо першого базового періоду 14 календарних дні (п.2.3).

Більше того, укладення ОСОБА_2 договору №1280-3643 від 30 вересня 2023 року перетворився на непомірний тягар для відповідачки, як споживача, та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором ТОВ «Укр Кредит Фінанс».

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.

У відповідності до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини другої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позов частково, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 листопада 2024 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені сторонами у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити в межах, ними понесених.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 07 березня 2025 року.

Головуючий О.З. Костів

Судді: Б.О. Гірський

Н.М.Храпак