КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/6999/23 Головуючий у І інстанції Макаренко І.О.
Провадження №22-ц/824/3728/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 лютого 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Слободяніна Максима Вікторовича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що сторони зареєстрували шлюб 18.09.2021 у Печерському ВДРАЦС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ).

Спільних дітей від шлюбу сторони не мають.

Протягом останнього часу сімейне життя між сторонами погіршилося, що призвело до припинення шлюбних стосунків.

Шлюб між сторонами носить формальних характер, а тому збереження шлюбу суперечить спільним інтересам сторін.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року позов задоволено. Шлюб, укладений 18.09.2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , зареєстрований у Печерському ВДРАЦС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ), актовий запис № 1545 - розірвано.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, з апеляційною скаргою в інтересах відповідача ОСОБА_1 звернувся її представник - адвокат Слободян М.В., який, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення по справі, невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та закрити провадження у даній справі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі народилася дитина - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 , виданим у місті Мюнхен, Німеччина, ІНФОРМАЦІЯ_2 . У свідоцтві про народження батьком дитини зазначено позивача - ОСОБА_6 .

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що позивач подав позовну заяву до суду під час вагітності відповідача, не зазначивши про це, вказавши лише про відсутність спільних дітей.

Провадження у справі за позовом про розірвання шлюбу було відкрито судом першої інстанції 29 березня 2024 року, тобто вже після народження дитини.

Зазначає, що у відповідності до вимог частини другої статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини

Матеріали справи не містять будь-які дані про те, що один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення щодо другого з подружжя або дитини.

З урахуванням зазначеного, у суду першої інстанції були відсутні підстави для відкриття провадження у даній справі.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Слободян М.В. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, зазначену ним у процесуальних документах по справі, як засіб для комунікації із судом.

Представник позивача - адвокат Савченко І.В. повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну адресу, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (а.с. 74)

Керуючись частиною другою статті 372 ЦПК України, апеляційний суд вважав за можливе розглянути справу без участі позивача та його представника з огляду на їх належне повідомлення та враховуючи, що їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та відповідачем 19.07.2023 року зареєстровано шлюб у Оболонському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що є актовий запис за №1191 (а.с.4). Від даного шлюбу дітей немає.

Причиною розпаду сім`ї сторін стало те, що спільне подружнє життя не склалося, між ними почали виникати неприязні стосунки, розбіжності та непорозуміння щодо подальшого сімейного життя, нерідко були присутні сварки, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, збереження шлюбу неможливе.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Відповідно до частини першої, другої статті 110 СК України (в редакції станом на момент звернення до суду із даним позовом) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 7 листопада 2022 року у справі № 361/1017/20 (провадження № 61-2910 сво 21) зроблено висновки про застосування норм права, а саме при застосуванні положень частини другої статті 110 СК України визначальним є факт перебування дружини у стані вагітності або наявність у неї дитини, якій не виповнилося одного року, на день пред`явлення позову про розірвання шлюбу до суду.

В силу частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до копії свідоцтва про народження реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Мюнхен, мати - ОСОБА_1 , батько - ОСОБА_6 . (а.с. 46)

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем 26 лютого 2023 року (а.с. 1-2).

Отже, у справі, яка переглядається, на день пред`явлення позивачем позову про розірвання шлюбу відповідачка була вагітною, а на час ухвалення оскаржуваного рішення спільній дитини позивача та відповідача ОСОБА_5 було 1 рік і 3 міс.

Тобто, у цій справі на час пред`явлення позову ОСОБА_7 вимоги закону не були виконані, адже був наявний факт вагітності ОСОБА_1 .

Тлумачення положень частини другої статті 110 СК України свідчить про те, що вони спрямовані лише на унеможливлення пред`явлення позову про розірвання шлюбу до дружини, яка перебуває у стані вагітності, та протягом одного року після народження дитини, що надає право суду закрити провадження у справі, якщо згадана вимога на час пред`явлення позову не була додержана.

Право на справедливий суд, що гарантується статтею 6 Конвенції, також має реалізуватися через принципи справедливості, добросовісності та розумності, як універсальні засади регулювання сімейних відносин (частина дев`ята статті 7 СК України).

Збалансовуючи інтереси подружжя у наведеній ситуації при застосуванні частини другої статті 110 СК України, законодавець передбачив захист прав дитини. Так, відповідно до частини другої статті 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. При цьому, встановлюючи обмеження саме на пред`явлення позову про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини для обох з подружжя, законодавець, забезпечуючи правову охорону материнства і дитинства та регулювання сімейних відносин з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, намагаючись зберегти сім`ю й забезпечити право на сімейне виховання новонародженої дитини, при цьому поважає право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини шляхом розірвання шлюбу, якщо відпадають обставини, які слугують перепоною для пред`явлення позову.

Згідно пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Таким чином, вирішуючи позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, суд першої інстанції неповного з`ясував обставини, що мають значення для справи, та не застосував норми частини другої статті 110 СК України, помилково розглянувши по суті позовну заяву, яка була подана під час вагітності дружини, що є безумовною правовою підставою, яка унеможливлює розгляд даної справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За таких обставин суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому рішення суду про задоволення позову щодо розірвання шлюбу підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 та частин першої статті 377 ЦПК України, оскільки цей позов пред`явлено позивачем до суду у період перебування відповідачки у стані вагітності.

Керуючись ст. ст. 255, 374, 377, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Слободяніна Максима Вікторовича задовольнити.

Скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року, провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 10.03.2025 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Слюсар Т.А