Номер провадження: 22-ц/813/1968/25
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

13.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Лозко Ю.П., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Крупської М.Г.,

учасники справи:

позивач Департамент комунальної власності Одеської міської ради,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 ,

на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року, ухвалено судом у складі судді Мурзенка М.В.,

за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2019 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом, який уточнено в січні 2020 року, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення, в обґрунтування якого зазначив, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.02.2011 року позовну заяву ОСОБА_4 задоволено, визнано за нею право власності в порядку спадкування на 14/25 частин домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , що складаються із житлового будинку «Б» площею 29,8 кв.м, літньої кухні «Д» площею 27,1 кв.м, розташованих на земельній ділянці площею 533 кв.м. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 03.06.2014 року задоволено апеляційну скаргу прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, скасовано заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2011 року та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 .

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2015 року задоволенні позовні вимоги Одеської міської ради до ОСОБА_4 , визнано 14/25 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 62,4 кв.м, у тому числі житловою 48,5 кв.м, відумерлою спадщиною після смерті померлої ОСОБА_5 29 вересня 2003 року, та витребувано у ОСОБА_4 14/25 частин будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 62,4 кв.м у тому числі житловою 48,5 кв.м у власність територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 120810191 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.04.2018 р. № 25739332, власником 14/25 частини домоволодіння АДРЕСА_3 є територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради. Проте, як стало відомо із Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 січня 2016 року №52000575, право власності на 14/25 частин житлового будинку АДРЕСА_2 зареєстроване за відповідачем ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №1630. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17.11.2016 року позовні вимоги Одеської міської ради задоволено в повному обсязі, витребувано із володіння ОСОБА_1 у власність територіальної громади міста Одеси в особі міської ради 14/25 частин домоволодіння АДРЕСА_4 , що складається із житлового будинку «Б» площею 29,8 кв.м, літньої кухні 27,1 кв.м, розташованих на земельній ділянці загальною площею 533 кв.м, проте відповідач вказане майно не звільняє, також позивачем було встановлено, що у вказаній частині будинку без правовстановлюючих документів проживає відповідач ОСОБА_2 .

Позивач просив суд виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 14/25 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , які складаються із житлового будинку літ. «Б» площею 29,8 кв.м, літньої кухні літ. «Д» площею 27,1 кв.м, розташованих на земельній ділянці загальною площею 533 кв.м.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Малиновський районний суд м. Одеси рішенням від 29 жовтня 2020 року позов задовольнив, виселив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 14/25 частин домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , які складаються із житлового будинку літ. «Б» площею 29,8 кв.м, літньої кухні літ. «Д» площею 27,1 кв.м, розташованих на земельній ділянці загальною площею 533 кв.м.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що територіальна громада міста Одеси в особі Одеської міської ради є власником 14/25 часток домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 125,8 кв.м, житловою площею 123,6 кв.м, що складається з житлового будинку літ А,Б; вбиральня - душова літ. К; літня кухня літ Д; огорода 1-2, вимощення І, ІІІ, відповідач є власником 11/25 часток вказаного домоволодіння, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; частка, що належить територіальній громаді м.Одеси складається з житлового будинку «Б» площею 29,8 кв.м, літньої кухні «Д» площею 27,1 кв.м, розташованих на земельній ділянці площею 533 кв.м, що встановлено заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17.11.2016 року по справі 521/11709/16-ц, яким витребувано вказане майно із володіння ОСОБА_1 у власність територіальної громади м.Одеси. Відповідач фактично продовжує займати належну територіальній громаді м.Одеси частину домоволодіння, також зі згоди відповідача у вказаній частині домоволодіння проживає відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується копіями актів обстеження від 17.09.2019 року, 11.01.2020 року, 21 жовтня 2020 року, доказів на спростування фактів, викладених у вказаних актах стороною відповідачів не надано.

Враховуючи, що відповідачі протиправно займають належні територіальній громаді м.Одеси 14/25 частин домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 без згоди власника, суд вважав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Постановою Одеського апеляційного суду від 13.04.2021 рокуапеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року залишено без змін.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року, яким позовні вимоги Одеської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні шляхом виселення задоволено, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних Одеської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні шляхом виселення відмовити у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга вмотивована тим, що Малиновський районний суд м. Одеси розглянув справу без залучення особи, на права та інтереси якої впливає оскаржуване судове рішення, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на момент укладення договору купівлі продажу перебували в шлюбі з 23.10.2005 року, відповідно придбане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя та належить скаржнику на праві спільної часткової власності, тому рішення у справі безпосередньо стосується прав та обов?язків ОСОБА_3 , оскільки воно прийнято по відношенню до об?єкту нерухомого майна, що перебував у її власності.Суд першої інстанції на момент ухвалення рішення не звернув увагу на той факт, що в даному домоволодінні зареєстровані та проживають малолітні діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та не залучив до участі у розгляді справи Орган піки та піклування Малиновської районної адміністрації.

Зазначає, що позивач не аргументував питання про виселення з домоволодіння неповнолітніх дітей, подавши позов про виселення без надання іншого житлового приміщення, ні співрозмірність такого виселення відповідній меті. А обґрунтування пропорційності виселення Європейський суд з прав людини вважає обов?язковою умовою належного застосування статті 8 Конвенції (див. mutatis mutandis «Dakus v. Ukraine», №19957/07, § 50-51, ЄСПЛ, від 14 грудня 2017 року).

(2) Позиція інших учасників справи

Одеський апеляційний суд ухвалою від 21.10.2024 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , роз`яснив Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Департамент комунальної власності Одеської міської радикопію ухвали про відкриття провадження від 21.10.2024 року та копію апеляційної скарги отримав 21.10.2024 року та 31.07.2024 року відповідно,в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 копія ухвали про відкриття провадження від 21.10.2024 року та копія апеляційної скарги надсилались засобами поштового зв`язку, конверти повернулися до суду із зазначенням про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, позивач просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29.10.2020 по справі № 521/18451/19 без змін.

Департамент комунальної власності Одеської міської ради судову повістку отримав 22.11.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.02.2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено до матеріалів справи копію свідоцтва про шлюб, копію договору купівлі-продажу, копію постанови державного виконавця про залучення працівників органів внутрішніх справ від 24.07.2024 року, копію довідки про реєстрацію або місця перебування ОСОБА_6 , копію довідки про реєстрацію або місця перебування ОСОБА_7 , оскільки особа, яка звернулась з апеляційною скаргою, не була учасником даного процесу, посилається на обставини на підтвердження яких надані відповідні докази.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_8 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , підлягає закриттю, з урахуванням наступного.

Як убачається з матеріалів справи, у листопаді 2019 року Департамент комунальної власності ОМР звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом, який уточнено, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення, в обґрунтування якого зазначив, що згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 120810191, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10 квітня 2018 року № 25739332, власником 14/25 частини домоволодіння АДРЕСА_3 , є територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради. Проте, як стало відомо позивачу із Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 січня 2016 року №52000575, право власності на 14/25 частин житлового будинку АДРЕСА_2 зареєстроване за відповідачем ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №1630.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2016 року позовні вимоги Одеської міської ради задоволено у повному обсязі, витребувано із володіння ОСОБА_1 у власність територіальної громади м. Одеси в особі міської ради 14/25 частин домоволодіння АДРЕСА_4 , що складається із житлового будинку «Б» площею 29,8 кв.м, літньої кухні 27,1 кв.м, розташованих на земельній ділянці загальною площею 533 кв.м, проте відповідач вказане майно не звільняє, також позивачем було встановлено, що у вказаній частині будинку без правовстановлюючих документів проживає відповідач ОСОБА_2 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що відповідачі протиправно займають належні територіальній громаді м. Одеси 14/25 частин домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 без згоди власника, тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Постановою Одеського апеляційного суду від 13.04.2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року залишено без змін.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема, забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси (стаття 18 ЦПК України).

За змістом частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Конструкція статті 352 ЦПК України у системному тлумаченні з частиною першою статті 17 ЦПК України, з врахуванням принципу верховенства права, складовою якого є доступ до суду, дає підстави дійти висновку, що особи, які не брали участі у справі, мають право на апеляційний перегляд справи виключно у випадку, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зазначено, що аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

У контексті зазначеного, за приписами процесуального законодавства особа, яка не брала участі у справі, може подати апеляційну скаргу, якщо оскаржуваним рішенням суду безпосередньо вирішено питання про її права, свободи або про її обов`язки, тобто безпосередньо встановлено, змінено або припинено права або обов`язки цієї осіб.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року в справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19) зроблено висновок, що питання про те, чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватись виходячи з конкретних обставин справи та з урахуванням змісту судового рішення.

У постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 2-4392/09, постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 638/21181/15-ц, постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 705/2-1281/2010 Верховний Суд дійшов висновку, що особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права і обов`язки цих осіб. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 1715/2798/12 також зазначається, що в залежності від того, чи вирішувалось судовим рішенням питання про права та обов`язки особи, яка його оскаржує, визначається право на оскарження такого рішення. Судове рішення, що оскаржується особою, яка не залучалась до розгляду справи, повинно безпосередньо впливати на обсяг прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або містити судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків скаржника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 62/12 та від 16 січня 2020 року у справі № 925/1600/16, а також у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13 (провадження № 61-41547сво18).

Апеляційний суд, розглядаючи подану ОСОБА_3 апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року, з`ясовує питання чи було безпосередньо встановлено, змінено, обмежено або припинено права та обов`язки скаржника.

Звертаючись із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції ОСОБА_3 вказує, що оскаржуване рішення у справі безпосередньо стосується прав та обов?язків ОСОБА_3 , оскільки воно прийнято по відношенню до об?єкту нерухомого майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя та належить скаржнику на праві спільної часткової власності, так як ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на момент укладення договору купівлі продажу перебували в шлюбі з 23.10.2005 року. Суд першої інстанції на момент ухвалення рішення не звернув увагу на той факт, що в даному домоволодінні зареєстровані та проживають малолітні діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та не залучив до участі у розгляді справи Орган піки та піклування Малиновської районної адміністрації.

Судом першої інстанції встановлено, що територіальна громада міста Одеси в особі Одеської міської ради є власником 14/25 часток домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 125,8 кв.м, житловою площею 123,6 кв.м., що складається з житлового будинку літ А,Б; вбиральня - душова літ. К; літня кухня літ Д; огорода 1-2, вимощення І, ІІІ, відповідач є власником 11/25 часток вказаного домоволодіння, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2016 року витребувано із володіння ОСОБА_1 у власність територіальної громади міста Одеси в особі міської ради 14/25 частин домоволодіння АДРЕСА_3 , що складається із житлового будинку «Б» площею 29,8 кв.м, літньої кухні «Д» 27,1 кв.м, розташованих на земельній ділянці загальною площею 533 кв.м.

Вказаним судовим рішенням чітко визначено, які саме частини домоволодіння належать Одеській міській раді.

Судом встановлено, що відповідач фактично продовжує займати належну територіальній громаді м. Одеси частину домоволодіння, також зі згоди відповідача у вказаній частині домоволодіння проживає відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується копіями актів обстеження від 17.09.2019 року, 11.01.2020 року, 21 жовтня 2020 року, доказів на спростування фактів, викладених у вказаних актах стороною відповідачів не надано.

Спірні відносини у цій справі виникли з приводу усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 14/25 частин домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , які складаються із житлового будинку літ. «Б» площею 29,8 кв.м, літньої кухні літ. «Д» площею 27,1 кв.м, розташованих на земельній ділянці загальною площею 533 кв.м.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20 січня 2020 року у справі № 2-1426/08, у постанові від 30 січня 2020 року у справі № 646/6461/17, особи, які не брали участі у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють, обмежують або припиняють права або обов`язки цих осіб. Судове рішення слід вважати таким, яким вирішено питання про права та обов`язки осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права та обов`язки цих осіб або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки цих осіб. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обов`язки цієї особи.

Як визначено частинами третьою та четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до частин п`ятої-сьомої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує, що оскаржуване рішення у справі безпосередньо стосується її прав та обов?язків, оскільки прийнято по відношенню до об?єкту нерухомого майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя та належить скаржнику на праві спільної часткової власності, так як ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на момент укладення договору купівлі продажу перебували в шлюбі з 23.10.2005 року.

Однак, спірні відносини у цій справі виникли з приводу усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 14/25 частин домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , і не стосуються самого об`єкту нерухомого майна.

Спір щодо витребування із володіння ОСОБА_1 у власність територіальної громади міста Одеси в особі міської ради 14/25 частин домоволодіння АДРЕСА_3 , що складається із житлового будинку «Б» площею 29,8 кв.м, літньої кухні «Д» 27,1 кв.м, розташованих на земельній ділянці загальною площею 533 кв.м, розглядався Малиновським районним судом м. Одеси по справі № 521/11709/16-ц та заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17.11.2016 року витребувано вказане майно із володіння ОСОБА_1 у власність територіальної громади м. Одеси.

В оскаржуваному рішенні суду, як в мотивувальній частині рішення відсутні висновки або судження суду про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_3 , так і в резолютивній частині рішення відсутні висновки суду стовно права власності самого об?єкту нерухомого майна - 14/25 частин домоволодіння АДРЕСА_3 .

Щодо посилання скаржника на те, що суд першої інстанції на момент ухвалення рішення не звернув увагу на той факт, що в даному домоволодінні зареєстровані та проживають малолітні діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та не залучив до участі у розгляді справи Орган піки та піклування Малиновської районної адміністрації, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що за обліковими даними Департаменту надання адміністративних послуг, станом на 18.06.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано проживання наступних осіб: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата реєстрації місця проживання 26.09.2012 року; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата реєстрації місця проживання 26.09.2012 року; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата реєстрації місця проживання 26.09.2012 року, що підтверджується листом Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 19.06.2020 року № 807/01-08, довідкою Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради № Г4-816-ф/л від 03.01.2023 року.

Відповідно до довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради № Г1-200230-ф/л від 28.12.2022 року місце проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстровано АДРЕСА_1 , дата реєстрації місця проживання 28.12.2022 року.

Отже ОСОБА_7 на час ухвалення оскарженого рішення зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , не була, а лише 28.12.2022 року було зареєстровано її місце проживання за вказаною адресою, суд першої інстанції у рішенні від 29.10.2020 року питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_7 не вирішував.

Колегія суддів зауважує, що реєстрація місця проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстровано - АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить 11/25 домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі, із якою ОСОБА_1 звертався в грудні 2020 року до апеляційного суду, останній вказував, що в акті від 17.09.2019 року зазначалося, що за вище вказаною адресою прописаний він з дружиною та їхні діти. Не зазначалося жодного слова про те, що він проживає у вказаному домоволодінні, а зазначено тільки прописаний. Відповідач є співвласником домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , тому реєстрація його місця проживання за вказаною адресою є його законним правом передбаченим діючим законодавством.

Зазначені обставини свідчать про те, що право скаржника та неповнолітніх дітей оскаржуваним судовим рішенням не порушено, та оскаржуваним судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не вирішувалося.

У пункті 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Отже якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, буде встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, оскільки у такому випадку немає правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, а отже немає і суб`єкта апеляційного оскарження.

Оскільки за результатами здійснення апеляційного провадження у цій справі колегією суддів встановлено, що на підтвердження доводів апеляційної скарги скаржником не надано належних та допустимих доказів, що він та неповнолітні діти є учасниками спірних правовідносин, тому підстав для звернення до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_3 не має.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не залучив до участі у справі Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації не заслуговують на увагу, оскільки вирішення питання, чи стосується рішення суду першої інстанції прав та інтересів особи, яка не була залучена до участі справі, є першорядним завданням для апеляційного суду та виключно у разі встановлення, що рішення суду першої інстанції порушує права та інтереси особи, яка подала апеляційну скаргу, апеляційний суд наділений повноваженнями здійснювати перегляд по суті рішення суду першої інстанції у апеляційному порядку.

Оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції не порушує прав та інтересів ОСОБА_3 та неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , яка звернувся із апеляційною скаргою, та апеляційне провадження підлягає закриттю, тому питання обґрунтованості позовної заяви Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 14/25 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , не підлягає з`ясуванню апеляційним судом.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуваним рішенням права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_3 та неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , не порушуються, а тому апеляційне провадження за його апеляційною скаргою на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини 1 статті 362 ЦПК України.

Керуючись ст. 260 ЦПК України, п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 362, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення, закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 10 березня 2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко