Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/3085/24

28 лютого 2025 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Клекот Л.М.,

з участю: представника позивача - Насадюк А.І.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2024 року представник АТ КБ "ПриватБанк" звернулася в суд із позовом, сформованим в системі «Електронний суд», який отримано судом 30.12.2024 року, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь АТ КБ «ПриватБанк», , 57775 грн. 35 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.03.2023 року, що складається із заборгованості за тілом кредиту, в сумі 56564 грн. 46 коп. та 1210 грн. 89 коп. заборгованості за простроченими відсотками, а також просить стягнути з відповідача 2422 грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

В судовому засіданні представник позивача вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підтримала і просила їх задоволити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що заявлений АТ КБ «ПриватБанк» до нього позов він визнає. Пояснив, що не заперечує факту укладення договору і отримання ним коштів у кредит та користування ними у власних потребах, а також те, що у зв`язку із внесенням ним періодичних платежів не в повному обсязі у нього виникла заборгованість, яку він визнає зобов`язується поступово погасити її.

Враховуючи наведене, не заперечував щодо задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк».

Вислухавши представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог, та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В судовому засіданні встановлено, що 22.07.2021 року ОСОБА_1 ознайомився з умовами кредитування та підписав паспорт кредиту, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.30-33). 17.03.2023 відповідач підписав власноручно заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив відповідні умови договору, викладені у ній (а.с.18-29).

Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України.

Як перевірено судом, на підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер - НОМЕР_2 , строк дії - 12/26, тип -Універсальна GOLD, що підтверджується випискою по рахунку, долученою до позову (а.с.15-17).

В подальшому відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані наступі картки: 1. кредитна картка номер - НОМЕР_3 , строк дії - 01/28, тип - Картка "Універсальна" GOLD; 2. кредитна картка номер - НОМЕР_4 , строк дії - 04/28, тип - Картка "Універсальна" GOLD; 3. кредитна картка номер - НОМЕР_5 , строк дії - 11/28 , тип PKMVG GOLD CHIP CREDIT SNST 1-4%.

Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно з положенням про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 р., ОСОБА_1 є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком.

В ході судового розгляду з`ясовано, що позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредитну картку(ки), кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту, що підтверджується випискою по рахунку.

Натомість відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, однак припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою за рахунком (а.с.10-14).

Отже, у порушення умов договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач ОСОБА_1 станом на 03.12.2024 року має заборгованість в сумі 57775 грн. 35 коп., яка складається з наступного: 56564.46 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1210.89 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Вирішуючи даний спір по суті, суд констатує наступне:

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно із ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів.

Як зазначено вище, відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст.599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як визначено ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором чи законом, або розірвання договору.

В ст.612 ЦК України закріплено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до вимог ч.ч.1, 2 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, як наведено вище, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № б/н від 17.03.2023 року у розмірі 57775 грн. 35 коп., яку він не заперечує.

Отже, в даному випадку відповідач порушив умови кредитного договору, що свідчить про ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором.

Встановлені судом обставини та докази, не спростовані в судовому засіданні відповідачем по справі ОСОБА_1 , оскільки відповідних належних, допустимих та достатніх доказів в розумінні ЦПК України ним суду не представлено.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» підлягає до задоволення.

Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі до суду позову, сформованого в системі «Електронний суд», про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 57775 грн. 35 коп., сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. згідно платіжної інструкції №ZZ420B2640 від 10.12.2024 року (а.с.7).

Отже, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк», з відповідача в користь позивача слід стягнути 2422 грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

На підставі наведеного, ст.ст.516, 525, 526, 530, 599, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст.76, 77, 80, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: м.Київ, вул.Грушевського, 1Д, 01001, 57775 (п`ятдесят сім тисяч сімсот сімдесят п`ять) грн. 35 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.03.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: м.Київ, вул.Грушевського, 1Д, 01001, 2422 грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення

складено 10.03.2025 року.

Суддя Грещук Р.П.