Справа № 296/3074/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"30" січня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участі секретаря судового засідання Світко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з вказаним позовом та відповідно до змісту позовних вимог просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Коллект Центр» заборгованість за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 27.11.2019 року в загальному розмірі 93617,88 грн., з яких: 7749,99 грн. заборгованість за тілом кредиту, 85867,89 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТзОВ «Інфінанс», а також судові витрати по справі, а саме: 3028,00 грн. судового збору та 17000 грн. витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування позову зазначає, що 27.11.2019 року між ТзОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № та отримання кредиту згідно заявки -анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № від 10.02.2020 року, що акцептована відповідачем 10.02.2020 року шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України). Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000 грн., в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Строк та умови користування кожним траншем є окремими та визначаються сторонами відповідно до умов договору. ТзОВ «Інфінанс» належним чином виконало свої зобов`язання за договором. 14.07.2021 року між ТзОВ «Інфінанс» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №14-07/21, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за Договором позики № від 27.11.2019 року. У свою чергу, ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників ТзОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у тому числі за договором позики № від 27.11.2019 року. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 15.03.2024 року відповідно до розрахунку заборгованості становить 142151,82 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності ТзОВ «Коллект Центр» вважає за необхідне ставити питання про стягнення боргу в розмірі 93617,88 грн. Враховуючи, що відповідач не повернув отримані кредитні кошти та не сплатив нараховані, відповідно до умов договору, відсотки за користування кредитними коштами, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Корольовського районного суду від 18.04.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.

27.11.2024 постановлено ухвалу про витребування доказів.

Представник позивача згідно прохальної частини позовної заяви просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду не заперечує (а.с.4 зворот).

Відповідач відзив на позов до суду не надала, копія ухвали про відкриття провадження від 18.04.2024 разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за адресою реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 , які повернуті до суду із зазначенням причин невручення "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 59,60,64,65,71,85,86,95,96).

У постанові Верховного Суду від 11.06.2021 у справі №2-6236/11 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Крім того, відповідача повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке оприлюднено 15.07.2024, 03.10.2024, 03.12.2024 (а.с. 62,63,69,70,80,81).

У судове засідання 28.06.2024, 27.11.2024 та 30.01.2025 відповідач не з`явилася.

Таким чином відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 27.11.2019 року між ТзОВ «Інфінанс» (товариство) та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № (далі договір), відповідно до умов якого, товариство надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами програми «MoneyBOOM», а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки та інші платежі за користування кредитом (п.1.1 договору) (а.с. 5-8).

Відповідно до п. 1.2. договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.

Згідно п.1.5 договору загальний (максимальний) розмір кредитної лінії - 20 000 гривень.

Відповідно до п. 1.6 Договору ТзОВ «Інфінанс» відкрило ОСОБА_1 кредитну лінію в розмірі 20000,00 грн. Максимальний строк користування кредитом (траншем) 30 календарних днів. Максимальна відсоткова ставка за один календарний день 1,75 %. Розмір відсотків за один день користування кредитом (траншем) та річна відсоткова ставка визначаються Сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Відсотки за користування поточним кредитом (траншем) нараховується за один календарний день від фактичної суми грошових коштів, які Позичальник зобов`язаний повернути Товариству в рамках наданого кредиту (траншу) в день такого нарахування.

Згідно з п. 1.10.2 договору максимальна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75 %.

Відповідно до п.1.11 договору за продовження/зміну строку дії користування поточним кредитом (траншем), Позичальником сплачується нараховані відсотки (у разі наявності, штрафні санкції на вимогу Товариства) за основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредит

Згідно з п. 1.13 договору датою видачі кредиту є «27» листопада 2019 (дата перерахування грошових коштів на рахунок Позичальника). При отриманні кредиту на Банківську платіжну картку, датою видачі кредиту є дата перерахування грошових коштів на рахунок Позичальника. У разі зарахування грошових коштів на рахунок Позичальника не в день видачі кредиту, відсотки за користування кредитом нараховуються з дня зарахування коштів на рахунок Позичальника. У разі надання кредиту відповідними траншами, датою видачі кредиту є перерахування грошових коштів на рахунок Позичальника. При отриманні кредиту через Систему грошових переказів, датою видачі кредиту є дата отримання грошових коштів Позичальником через касу банку, що підтверджується відповідною банківською випискою/довідкою. Відсотки за користування кредитом нараховуються з дати видачі кредиту. У разі надання кредиту відповідними траншами, датою видачі кредиту є дата отримання грошових коштів Позичальником через касу банку, що підтверджується відповідною банківською випискою/довідкою.

Відповідно до п. 1.15 договору розмір кредиту (траншу), строк користування кредитом (траншем), вартість кредиту (траншу) у грошовому вираженні, реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) визначається сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.

Відповідно до пропозиції надання 4 траншу кредиту згідно заявки-анкети № від 10.02.2020 року в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 27.11.2019 року (оферта), ТзОВ «Інфінанс» пропонує ОСОБА_1 отримати 4 транш кредиту в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах надання фінансового кредиту № від 27.11.2019 року, строк дії договору 3 роки. Розмір кредиту (траншу) 7750,00 грн, строк користування кредитом (траншем) 30 днів, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75 % річних. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 4069,00 грн. Реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) становить 638,75 %. Пропозиція містить відмітку про підписання електронним підписом (а.с. 9).

Відповідно до акцепту оферти від 10.02.2020 року на отримання 4 траншу кредиту згідно заявки-анкети № від 10.02.2020 року в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 27.11.2019 року, ОСОБА_1 згідна отримати 4 транш кредиту в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 27.11.2019 року, строк дії договору - 3 роки. Розмір кредиту (траншу) 7750,00 грн, строк користування кредитом (траншем) 30 днів, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75 % річних. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 4069,00 грн. Реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) становить 638,75 %. Акцепт містить відмітку про підписання електронним підписом (а.с. 9-зворот).

ТзОВ «Інфінанс» належним чином виконало свої зобов`язання за договором позики, надавши відповідачу грошові кошти, в порядку передбаченому умовами договору.

14.07.2021 року між ТзОВ «Інфінанс» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 14-07/21, відповідно до умов якого ТзОВ «Інфінанс» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами згідно з реєстром боржників серед яких право вимоги до ОСОБА_1 за договором № від 27.11.2019 року (а.с. 24-29).

ТзОВ «Вердикт Капітал» згідно з договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТзОВ «Коллект Центр», у томі числі і за кредитним договором № від 27.11.2019 року, що укладений між ТзОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 (а.с. 30-33).

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України, правочин (договір) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

З матеріалів справи вбачається, що договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 27 листопада 2019 року був вчинений в електронній формі.

Вищевказаний договір був укладений з дотриманням вимог щодо укладення електронних правочинів, передбачених ч.ч. 1-3 ст. 207, ч. 1 ст. 1054, ч. 1 ст. 1055 ЦК України, ст.ст. 11,12 Закону України "Про електронну комерцію", який містить усю інформацію та умови, що є необхідними для даного виду договорів, складений в передбаченій законом формі, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором.

Вищевказаний договір відповідачем не був оспорений.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.ст.611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст.1077, ч. 1 ст.1078, ч. 1 ст.1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

З матеріалів справи вбачається, що позичальник свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 15 березня 2024 року виникла заборгованість за договором, зокрема за тілом кредиту в сумі 7749,99 грн.

Проте суд не в повній мірі погоджується з розрахунком заборгованості по відсотках за договором виходячи з наступного .

Згідно п.п. 3.2, 3.4, 8.2.-8.7 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми "MoneyBoom", затверджених ТОВ "Інфінанс", строк користування кожним траншем не може перевищувати 30 календарних днів.

Відповідно до п.п. 1.11, 3.3 договору, п.п. 8.2-8.4 Правил строк дії користування відповідним траншем продовжується за умови повної сплати відсотків на час закінчення відповідного строку.

Відповідно до п.1.2, 1.6., п.1.15, п.3.1, п. 3.1.1 договору, розмір кредиту (траншу), строк користування кредитом (траншем), вартість кредиту (траншу) у грошовому вираженні, реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) визначається сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.

З наведеного вбачається, що сторонами кредитного договору визначено строку користування кредитними коштами, який по кожному конкретному траншу визначається в Додатках до Договору, та не може перевищувати 30 календарних днів.

Згідно п. 5.3 договору в разі прострочення позичальником строків сплати поточного кредиту, процентів позичальник сплачує товариству пеню в розмірі 1,75 % від несвоєчасно сплаченої суми.

Позивачем не було надано до позовної заяви доказів того, що при отриманні 4-го траншу сторони погодили в Додатку №3 та Додатку №4 до Договору строк кредитування, що перевищує 30 календарних днів. Тому суд бере до уваги строк кредитування, який визначено в заявці-анкеті № від 10 лютого 2020 року, умовами Договору та Правилами, тобто 30 днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту, тобто з 10 лютого 2020 року по 10 березня 2020 року (30 днів). Починаючи з 11 березня 2020 року попередній кредитор не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст. 625 ЦК України.

Вимоги у порядку ст. 625 ЦПК України позивачем заявлено не було.

Суд зазначає, що з надано позивачем розрахунку заборгованості (а.с.21 зворот) вбачається, що 10.02.2020 року відповідачу ОСОБА_1 було видано кредит у сумі 7750,00 грн.

За період з 10.02.2020 року по 10.03.2020 року були нараховані відсотки в сумі 4068,90грн.

11.03.2020 року відповідачем було повернуто суму кредиту в розмірі 0,01 грн.

Таким чином сума боргу за тілом кредиту становить 7749,99 грн.

З вказано розрахунку також вбачається, що 11.03.2020 року відповідачем ОСОБА_1 було повністю погашено відсотки за користування кредитом.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги строк користування траншем, який не може перевищувати 30 календарних днів, враховуючи здійснену відповідачем оплату тіла кредиту та оплати відсотків, з відповідача на користь позивача слід стягнути лише тіло кредиту у сумі 7749,99 грн.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позову майнового характеру позивач ТзОВ «Коллект Центр» сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. (а.с. 1).

З огляду на часткове задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 250,66 грн.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30.09.2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Також, питання гонорару адвоката врегульовані в статтях 28-30 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09.06.2017 року, із змінами затвердженими З`їздом адвокатів України 15.02.2019 року.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем до позову додано: Договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023 року, укладений між АО «Лігал Ассістанс» та ТзОВ «Колект Центр»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; заявку про надання юридичної допомоги №1415 від 07.02.2024 року до договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 року, згідно з якою ціна з надання усної консультації з вивчення документів 4000 грн. (2 години вартістю по 2000 грн.), ціна підготовки пропозицій 1000 грн., ціна складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 12000 грн. (4 годин по 3000 грн.); витяг з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 13.02.2024 року, згідно з яким загальна вартість наданих послуг складає 17000 грн. (а.с. 46-зворот-51).

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17000 грн. є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами.

Зокрема, суд звертає увагу на те, що представником позивача завищені години, які об`єктивно необхідні для вчинення певного виду правової допомоги як надання усної консультації, так і підготовка пропозицій та складання позовної заяви про стягнення боргу.

З матеріалів справи вбачається, що АО «Лігал Ассістанс» надає правову допомогу ТзОВ «Колект Центр» з 02.01.2023, заявка щодо позову до ОСОБА_1 значиться за №1415. За договором № 10-01/2023 від 10.01.2023 року ТзОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги до 37341 боржника.

Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання, містить 3 аркуші (6 сторінок), відсутні посилання на судову практику, що потребувало б додаткового часу на її вивчення. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат.

Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У справі № 922/3812/19 Верховний Суд зазначив, що суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).

Відтак, суд вважає, що обґрунтованим та співмірним в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн.

З огляду на вищезазначене, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Коллект Центр» понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн.

На підставі ст.ст. 11, 15, 16, 20, 252-257, 267, ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554, ст. 610-611, 1046-1050, 1054 ЦК України, та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 95, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268,, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 27.11.2019 року в загальному розмірі 7749 (сім тисяч сімсот сорок дев`ять) грн. 99 коп., з яких: 7749,99 грн. заборгованість за тілом кредиту.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволений позовних вимог у розмірі 250 (двісті п`ятдесят) грн. 66 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр", адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту рішення: 05.02.2025