ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/1033/24
провадження № 2/691/115/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі: головуючого судді Подороги Л.В., за участю секретаря судових засідань Гергель М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Городищенського районного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

в с т а н о в и в :

ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами № 8047862 і № 35888-09/2023 та за договорами позики № 6323101 і № 4923675 у загальній сумі 93855 грн. 30 коп., а також понесені судові витрати.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що 23.10.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8047862, в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, через сайт Товариства.

За умовами п. 2.1 вище указаного договору, ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачеві кредитні кошти у безготівковій формі, шляхом перерахування за реквізитами платіжної карти. Кредит вважається наданим у день перерахування суми кредиту.

Підписанням даного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами та правилами договору, що розміщені на сайті товариства та з якими він погоджується.

27.02.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 27022024, за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» передає/відступає ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, що вказані в реєстрі боржників.

За умовами договору фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників, підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 27022024 від 27.02.2024, ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 на суму 67007 грн. 00 коп., з яких: 18500 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 46657 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками, 1850 грн. сума заборгованості за комісією.

Всупереч умов договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» за кредитним договором № 8047862 на суму 67007 грн. 00 коп.

16.10.2023 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 6323101, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 9 договору позики, реквізити та підпис сторін.

За умовами договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, шляхом перерахування їх на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити відсотки від суми позики.

11.01.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 11-01/2024, за умовами якого останньому перейшло право грошової вимоги за договором позики № 6323101. Відповідно до Реєстру боржників № 3 від 10.04.2024 до договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024, ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 на суму 2922 грн. 30 коп., з яких: 900 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2022 грн. 30 коп. сума заборгованості за відсотками за користування позикою.

Всупереч умов договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» за договором позики № 6323101 у сумі 2922 грн. 30 коп.

14.10.2023 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_2 було укладено договір позики № 4923675, за умовами п. 1 якого, позикодавець зобов`язується передати позичальнику грошові кошти, шляхом перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, які він зобов`язаний повернути в день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити проценти від суми позики.

Підписанням цього договору позики ОСОБА_1 підтверджує, що він ознайомився на сайті Товариства з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачено ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив його та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені на сайті Товариства.

Відповідно до п. 20 даного договору, він укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».

14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає/відступає ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, що вказані в реєстрі боржників.

За умовами договору фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників, підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до реєстру боржників № 23 від 11.04.2024 до договору факторингу № 14/06/21, ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 на суму 12376 грн. 00 коп., з яких: 2800 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9576 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умов договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» за договором позики № 4923675 у розмірі 12376 грн. 00 коп.

27.09.2023 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 35888-09/2023, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 8 кредитного договору, реквізити та підпис сторін.

За умовами п. 1 договору, кредитодавець надає позичальнику у безготівковій формі грошові кошти, шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника, на умовах та в порядку, передбаченому договором.

29.04.2024 між ТОВ «ФК «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 29042024, за умовами якого «ФК «АВАНС КРЕДИТ» передає/відступає ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «ФК «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, що вказані в реєстрі боржників.

За умовами договору фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників, підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до реєстру боржників від 29.04.2024 до договору факторингу № 29042024, ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 на суму 11550 грн. 00 коп., з яких: 2000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9550 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умов договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» за кредитним договором № 35888-09/2023 у розмірі 11550 грн. 00 коп.

Представник відповідач ОСОБА_1 адвокат Войнович Л.В. подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що факт існування заборгованості відповідача перед позивачем жодним чином не підтверджений. Позивач не надав первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту за 1 кредитним договором у сумі 18500 грн., за 2 кредитним договором у розмірі 900 грн., за 3 кредитним договором у розмірі 2800 грн., за 4 кредитним договором у розмірі 2000 грн., їх погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписки по рахунку та інше). Позивач не надав доказів, що на момент подання позову у нього існувало право вимоги до відповідача саме у зазначеному обсязі та на таких умовах.

Також представник відповідача зазначила, що її довіритель є військовослужбовцем та, у відповідності до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», він звільняється від сплати відсотків за користування кредитом, а також сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту.

ОСОБА_1 не визнає позовні вимоги у зв`язку із недоведеністю наявної заборгованості за відсотками та вважає, що розмір заборгованості мав би становити 24200 грн., а не 93855,30 грн.

Також позивачем не надано графіки платежів по рахунках з кредитодавцями, де мало б зазначатися: кількість платежів, їх розмір, періодичність внесення, останній день для сплати заборгованості. Також не надано детальний розрахунок заборгованості за відсотками. Відсутня виписка по особовому рахунку, на підставі чого можна було б самостійно здійснити перерахунок кредитної заборгованості. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача комісії у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором є незаконною та необґрунтованою, оскільки суперечить ЗУ «Про споживче кредитування»

Крім того, відповідач вважає, що розгляд усіх заявлених вимог в одному провадженні, суперечить нормам ЦПК України, оскільки об`єднання всіх вимог в одному позові є необґрунтованим та недостатнім для застосування правил об`єднання. Стягнення за кожним кредитним договором є самостійними вимогами, які не пов`язані між собою та не являються похідними одна від одної.

Також, укладені кредитні договори є недійсними, оскільки укладені з використанням нечесної підприємницької практики. У договірних правовідносинах суб`єкт підприємницької діяльності має розробити документацію таким чином, щоб вона була максимально зрозумілою для споживача з урахуванням його рівня освіти. А свідома розробка договірної документації, яка ускладнює її сприйняття та всебічне розуміння є зловживанням правами.

Позивач не має права грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами, оскільки факт набуття прав вимоги не засвідчено належними доказами.

На підставі вище вказаного представник відповідача просив відмовити у задоволенні позов та покласти на позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Представник ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» надав суду письмові пояснення на відзив відповідача про те, що між сторонами укладено договори в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису, при цьому, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісних кредиторів, подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісні кредитори надіслали позичальнику за допомогою засобів зв`язку, на зазначений ним номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання договорів. За умовами кредитних договорів та договорів позики, відповідач отримав грошові кошти у безготівковій формі за вказаними відповідачем реквізитами платіжної банківської картки. Факт отримання грошових коштів відповідачем не заперечується. Позивач не в змозі надати виписку з особового рахунку відповідача, оскільки позивач не являється банком України і виписки по рахунках клієнтів ним не формуються. Відповідач не надав доказів, що кошти не були зараховані на його картковий рахунок, або картковий рахунок йому не належить.

Також, відповідач не надав первісному кредитору доказів на підтвердження наявності пільг відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» для припинення нарахування штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом.

Крім того, позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Уданому випадку позивач вважає, що позовні вимоги однорідні до одного і того ж відповідача.

Представник позивача зазначив, що надані договори факторингу є чинними, їх дійсність ніким не оспорена, а тому підлягають виконанню.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то представник відповідача вважає їх вартість значно завищеною з огляду на малозначимість даної справи та не співмірними з об`ємом наданої правової допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами.

Ознайомившись із матеріалами справи суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За правилами з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Судом установлено, що 23.10.2023 ОСОБА_1 звернувся із заявою на отримання кредиту до ТОВ «МІЛОАН» та уклав договір про споживчий кредит № 8047862, за умовами якого, ТОВ передає останньому кредит в розмірі 18500 грн., із 23.10.2023, загальним строком на 105 днів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 07.11.2023. Поточний період складає 90 днів, що настає з наступного за днем завершення пільгового періоду та закінчується 05.02.2024.

Кредит надається позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник має повернути кредит та сплатити комісії за надання кредиту та відсотки за користування кредитом в рекомендовану дату 07.11.2023, але не пізніше 05.02.2024.

Пунктами 1.5 1.5.3. визначено порядок нарахування комісії та відсотків за користування кредитними коштами у пільговому та поточному періоді.

Розділом 4 договору передбачено відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору відповідно до чинного законодавства України та умов договору.

Розділом 6 договору передбачено порядок укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації позичальника.

Пунктом 6.3 договору визначено, що приймаючи пропозицію Товариства про укладення цього кредитного договору, позичальник погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому.

Згідно додатку № 1 до договору про споживчий кредит № 8047862, укладеного 23.10.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 , сторонами погоджено графік платежів за споживчим кредитом договором.

Загальна вартість кредиту за весь строк кредитування складає 82371 грн. 25 коп.

Відповідно до платіжного доручення № 113373271 від 23.10.2023, ТОВ «МІЛОАН» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 18500,00 грн.

Позивачем надано документ під назвою «Відомість про щоденні нарахування та погашення» складений ТОВ «МІЛОАН» за кредитним договором № 8047862, однак, суд вважає його неналежним і недопустимим доказом, оскільки він належним чином не оформлений, зокрема не зазначено особи, яка його склала, відсутній підпис посадової особи та відбиток печатки товариства.

Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 8047862 від 23.10.2023, здійснений ТОВ «МІЛОАН», позивачем суду не наданий.

Натомість позивачем надано документ під назвою «Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 8047862 від 23.10.2023, за період з 27.02.2024 по 31.07.2024» складений ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ», який не містить відомостей про дату, час, порядок обрахунку основного боргу та процентів, а фактично являє собою довідку про розмір заборгованості ОСОБА_1 . Тому такий розрахунок заборгованості є неналежним і недопустимим доказом у справі.

Позивачем, у якості доказу переходу прав вимоги до боржників щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, надано договір факторингу № 27022024 від 27.02.2024, укладеного між ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» та ТОВ «МІЛОАН», за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» передає/відступає ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, що вказані в реєстрі боржників.

За умовами договору фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників, підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

На підтвердження переходу права грошової вимоги ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» надало акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 27022024 від 27.02.2024, а також реєстр боржників до договору факторингу № 27022024 від 27.02.2024, які належним чином підтверджені сторонами договору ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» та ТОВ «МІЛОАН».

Також позивачем надана платіжна інструкція № 20914 від 01.03.2024, про перерахування ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» на рахунок ТОВ «МІЛОАН» плату за відступлення прав вимоги відповідно до договору факторингу № 27022024 від 27.02.2024 в обумовленому сторонами розмірі 2675371 грн. 25 коп.

Згідно постанови Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 343/557/15-ц, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Отже, за висновками Верховного Суду несправедливими є положення договору про споживчий кредит, який містить умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Крім того, у п. 25 постанови Верховного Суду у справі № 363/1834/17 зауважено, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням (див. близькі за змістом висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 1 червня 2021 року у справі № 910/12876/19 (пункти 7.6-7.10)).

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону № 2121-Ш), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (п. 29 постанови у справі № 363/1834/17).

Із договору про споживчий кредит № 8047862 від 21.110.2023 вбачається, що ТОВ «МІЛОАН» до умов договору включено комісію за надання кредиту в сумі 1850 грн. 00 коп., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

При цьому, відповідно до висновків Верховного Суду, банк не уповноважений стягувати з позичальника таку плату.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її стягнення з відповідача.

Крім того п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Представником відповідачем ОСОБА_1 адвокатом Войтович Л.В. надано суду копію військового квитка серії НОМЕР_1 , в якому мається відмітка про те, що ОСОБА_1 15.06.2020 призваний на військову службу за контрактом. Також надано Довідку в/ч НОМЕР_2 Міністерства оборони України № 939/2/5/843оос від 17.09.2024 про те, що сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 15.06.2020 по теперішній час.

Суд критично відноситься до доводів позивача про те, що відповідач не надав первісному кредитору документів, що підтверджують проходження ним військової служби для припинення нарахування ним штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом, оскільки такі документи відповідач надав суду, а також надав позивачеві разом із відзивом на позовну заяву, а тому позивач мав об`єктивну змогу скоригувати свої вимоги у відповідності до вимог чинного законодавства.

Крім того, ухвалою від 30.01.2025 суд зобов`язав позивача надати детальні розрахунки заборгованості ОСОБА_1 за кредитними договорами з урахуванням вимог п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», однак належні розрахунки, які б відповідали вказаній нормі Закону, позивачем суду не надано.

На підставі викладеного та враховуючи, що відповідач не надав суду доказів того, що він здійснював погашення заборгованості за кредитом, комісія нарахована безпідставно, а від сплати процентів за користування кредитом він звільняється на підставі п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому з відповідача підлягає стягненню тіло кредиту в сумі 18500 грн.

Щодо стягнення за заборгованості за договором позики № 6323101 укладеним 16.10.2023 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 , вбачається, що за умовами п. 2.1, 2.2, 2.3 договору ТОВ передає останньому у власність грошові кошти у сумі 900 грн., строком на 80 днів, до 04.01.2024, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язаний повернути позику та сплатити відсотки за її користування, та інші платежі, в порядку та умовах, визначених даним договором.

Розділом 3 указаного договору передбачено умови нарахування процентів та сплати заборгованості за кредитом, та відповідно до п. 3.1.1 договору, ОСОБА_1 надається право сплатити проценти за користування позикою за акційною процентною ставкою протягом 3-денного строку. У разі недотримання даної умови, проценти нараховуються за базовою процентною ставкою, Відповідне перерахування здійснюється на 4 день після спливу строку першого розрахункового періоду.

Відповідно до п. 6.1 договору, сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору відповідно до чинного законодавства України та умов договору.

Відповідно до п. 9.1 договору, сторони дійшли згоди, що договір позики укладається в інформаційно-телекомунікаційній системі позикодавця в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», шляхом використання одноразового ідентифікатора з метою підписання указаного договору та прийняття його умов.

Згідно додатку № 1 до договору позики № 6323101 від 16.10.2023 укладеного між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 , сторонами погоджено розрахунок за договором позики, що підтверджено електронним підписом останнього з одноразовим ідентифікатором. Загальна вартість позики складає 1037 грн. 70 коп.

За довідкою iPay.ua сервіс онлайн платежів від 27.08.2024, на платіжну картку ОСОБА_1 16.10.2023 було здійснено перерахунок грошових коштів у сумі 900 грн. 00 коп.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики, складеного ТОВ «МАНІФОЮ», станом на 10.04.2024 загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 2922 грн. 30 коп., яка складається із заборгованості за сумою позики 900 грн. 00 коп. та заборгованості по відсотках 2022 грн. 30 коп.

Також, позивачем надано документ під назвою «Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 6323101 від 16.10.2023, за період з 10.04.2024 по 31.07.2024» складений ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ», який не містить відомостей про дату, час, порядок обрахунку основного боргу та процентів, а фактично являє собою довідку про розмір заборгованості ОСОБА_1 . Тому такий розрахунок заборгованості є неналежним і недопустимим доказом у справі.

11.01.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 11-01/2024, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників, підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 3.1 договору факторингу, загальна сума прав вимоги, що відступається за відповідним реєстром боржників, ціна продажу та одинична ціна визначаються в додаткових угодах до цього договору окремо для кожного реєстру боржників і вказується в таких реєстрах боржників.

Позивачем надано суду додаткову угоду № 3 від 10.04.2024 до договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024, за якими загальна сума вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників № 3 від 10.04.2024 становить (суму не вказано).

Тому додаткова угода № 3 від 10.04.2024 є неналежним і недопустимим доказом у справі, оскільки в ній не зазначено суму, яка має бути сплачена фактором клієнту та є порушенням п. 3.1 договору факторингу.

Також позивачем надано акт прийому-передачі реєстру боржників № 3 за договором факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024, однак у ньому не зазначено (не заповнено поле) про загальну суму заборгованості, а тому такий акт прийому-передачі є неналежним і недопустимим доказом.

Також позивачем надана платіжна інструкція № 21125 від 10.04.2024, про перерахування ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» на рахунок ТОВ «МАНІФОЮ» плату за відступлення права вимоги відповідно до договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024 у розмірі 605002 грн. 02 коп.

Однак, як зазначалося вище, в додатковій угоді № 3 сума ціни продажу не зазначена, у зв`язку з чим додаткова угода № 3 визнана судом неналежним і недопустимим доказом, а тому і платіжна інструкція № 21125 від 10.04.2024 не може бути прийнята судом в якості доказу, оскільки вона є похідною від додаткової угоди № 3.

Відповідно до сталої практики Верховного Суду доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012, від 15.04.2024 у справі № 2221/2373/12).

Тому позивачем не доведено належними і допустимими доказами перехід права вимоги за договором факторингу від 11.01.2024 № 11-01/2024 від ТОВ «МАНІФОЮ» до ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ».

Крім того, 14.10.2023 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 4923675, за умовами якого, ТОВ передає останньому у власність грошові кошти в розмірі 2800 грн., строком на 30 днів, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язаний повернути позику 13.11.2023 та сплатити 3.50% за понадстрокове користування позикою в порядку та умовах, визначених даним договором.

Орієнтовна загальна вартість позики складає 4816 грн.

Пунктом 2 указаного договору визначено параметри та умови позики, параметри, порядок та дата повернення позики та сплати процентів.

Відповідно до п. 3 указаного договору, позикодавець надає позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, зазначених у додатку № 1 до договору, який є його невід`ємною частиною.

За умовами п. 5 договору, підписанням цього договору позики ОСОБА_1 підтверджує, що він ознайомився на сайті Товариства з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачено ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив його та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені на сайті Товариства.

Відповідно до п. 16 договору, сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору відповідно до чинного законодавства України та умов договору.

Відповідно до п. 20 договору, сторони дійшли згоди, що договір позики укладається у вигляді електронного документа, шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, з використання одноразового ідентифікатора.

Згідно додатку № 1 до договору позики № 4923675 від 14.10.2023 укладеного між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 , сторонами погоджено розрахунок загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що підтверджено електронним підписом останнього з одноразовим ідентифікатором.

Позивачем не надано суду розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , складеного ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ».

Натомість позивачем надано документ під назвою «Розрахунок заборгованості за договором позики № 4923675 від 14.10.2023, за період з 11.04.2024 по 31.07.2024» складений ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ», який не містить відомостей про дату, час, порядок обрахунку основного боргу та процентів, а фактично являє собою довідку про розмір заборгованості ОСОБА_1 . Тому такий розрахунок заборгованості є неналежним і недопустимим доказом у справі.

14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає/відступає ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, що вказані в реєстрі боржників.

За умовами договору фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників, підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 3.1 договору факторингу, загальна сума прав вимоги, що відступається за відповідним реєстром боржників, ціна продажу та одинична ціна визначаються в додаткових угодах до цього договору окремо для кожного реєстру боржників і вказується в таких реєстрах боржників.

Позивачем надано суду додаткову угоду № 22 від 14.06.2021 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, за якою загальна сума вимоги, що відступається згідно реєстру боржників № 22 від 11.04.2024 та реєстру боржників № 23 від 11.04.2024 становить (суму не вказано).

Тому додаткова угода № 22 від 14.06.2021 є неналежним і недопустимим доказом у справі, оскільки в ній не зазначено суму, яка має бути сплачена фактором клієнту та є порушенням п. 3.1 договору факторингу.

Також позивачем надано акт прийому-передачі реєстру боржників № 23 за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, однак у ньому не зазначено загальну суму заборгованості, а тому такий акт прийому-передачі є неналежним і недопустимим доказом.

Позивачем надано платіжну інструкцію № 21169 від 18.04.2024, про перерахування ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» на рахунок ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» плату за відступлення права вимоги згідно додаткової угоди № 22 до договору факторингу № 14/06/2021 від 14.06.2021 у сумі 5015266 грн. 31 коп.

Однак, як зазначалося вище, в додатковій угоді № 22 сума ціни продажу не зазначена, у зв`язку з чим, додаткова угода № 22 визнана судом неналежним і недопустимим доказом, а тому і платіжна інструкція № 21169 від 18.04.2024 не може бути прийнята судом в якості доказу, оскільки вона є похідною від додаткової угоди № 22.

Відповідно до сталої практики Верховного Суду доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012, від 15.04.2024 у справі № 2221/2373/12).

Тому позивачем не доведено належними і допустимими доказами перехід права вимоги за договором факторингу від 14.06.2021 № 14/06/21 від ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ».

Також 27.09.2023 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 35888-09/2023, за умовами якого, ТОВ передає останньому кредит в розмірі 2000 грн., строком на 360 днів, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язаний повернути позику 20.09.2024 та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та умовах, визначених даним договором.

Процентна ставка складає 2,50 % на день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного у п. 1.2 договору.

Розділом 3 указаного договору, визначено порядок нарахування процентів та сплати заборгованості за договором, відповідно до визначеного графіку платежів, що зазначені у додатку № 1 до договору, який є його невід`ємною частиною.

Пунктом 5.1 договору передбачено відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору відповідно до чинного законодавства України та умов договору.

Згідно додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 35888-09/2023, укладеного між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 , сторонами погоджено графік платежів за кредитним договором та визначено загальну вартість кредиту у розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн., що підтверджено електронним підписом останнього з одноразовим ідентифікатором.

За довідкою iPay.ua сервіс онлайн платежів від 17.12.2024, на платіжну картку ОСОБА_1 27.09.2023 було здійснено перерахунок грошових коштів у сумі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Позивачем не надано суду розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , складеного ТОВ «АВАНС КРЕДИТ».

Натомість позивачем надано документ під назвою «Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 35888-09/2023 від 27.09.2023, за період з 29.04.2024 по 31.07.2024» складений ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ», який не містить відомостей про дату, час, порядок обрахунку основного боргу та процентів, а фактично являє собою довідку про розмір заборгованості ОСОБА_1 . Тому такий розрахунок заборгованості є неналежним і недопустимим доказом у справі.

Позивачем, у якості доказу переходу прав вимоги до боржників щодо стягнення заборгованості за кредитним договором надано договір факторингу № 29042024 від 29.04.2024, укладеного між ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», за умовами якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає/відступає ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, що вказані в реєстрі боржників.

За умовами договору фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників, підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 3.1 договору факторингу, загальна сума прав вимоги, що відступається за договором становить 234662977 грн. 50 коп. Ціна продажу за договором становить 7003851 грн. 94 коп.

Позивачем надано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 29042024 від 29.04.2024 та реєстру боржників за цим договором факторингу, які належним чином підтверджені сторонами договору ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ».

Також позивачем надано платіжну інструкцію № 21234 від 30.04.2024, про перерахування ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» на рахунок ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» плату за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 29042024 від 29.04.2024 в обумовленому сторонами договору розмірі 7003851 грн. 94 коп.

Пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Представником відповідачем ОСОБА_1 адвокатом Войтович Л.В. надано суду копію військового квитка серії НОМЕР_1 , в якому мається відмітка про те, що ОСОБА_1 15.06.2020 призваний на військову службу за контрактом. Також надано Довідку в/ч НОМЕР_2 Міністерства оборони України № 939/2/5/843оос від 17.09.2024 про те, що сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 15.06.2020 по теперішній час.

Суд критично відноситься до доводів позивача про те, що відповідач не надав первісному кредитору документів, що підтверджують проходження ним військової служби для припинення нарахування ним штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом, оскільки такі документи відповідач надав суду, а також надав позивачеві разом із відзивом на позовну заяву, а тому позивач мав об`єктивну змогу скоригувати свої вимоги у відповідності до вимог чинного законодавства.

Крім того, ухвалою від 30.01.2025 суд зобов`язав позивача надати детальні розрахунки заборгованості ОСОБА_1 за кредитними договорами з урахуванням вимог п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», однак належні розрахунки, які б відповідали вказаній нормі Закону, позивачем суду не надано.

На підставі викладеного та враховуючи, що відповідач не надав суду доказів того, що він здійснював погашення заборгованості за кредитом, а від сплати процентів за користування кредитом він звільняється на підставі п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому з відповідача підлягає стягненню тіло кредиту в сумі 2000 грн.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, ст. 76 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів, мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежності від характеру рішення (Seryavin and Oters v. Ukraine, № 4909/04 від 10.02.2010). Рішення суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (Хірвісаарі проти Фінляндії).

На підставі викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 8047862 в сумі 18500 грн. і за кредитним договором № 35888-09/2023 в сумі 2000 грн. та відсутності підстав для стягнення коштів через недоведеність переходу права вимоги за договорами позики № 6323101 і № 4923675.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться витрати, у тому числі, на професійну правничу допомогу.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн., тому на його користь слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 661,38 грн.

Відповідач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн., надавши договір про надання правової допомоги № 24/412Ф від 18.11.2024, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Войнович Л.В., акт прийому-передачі наданих послуг від 18.11.2024.

При цьому суд враховує, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність. Вказаний висновок узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи з конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12- І71гс19).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №211/3113/16-ц та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічні висновки викладені й у постановах Верховного Суду від 12.10.2022 у справі № 456/456/20, від 01.11.2022 у справі № 757/24445/21-ц.

Дослідивши надані докази витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що адвокат лише склала відзив на позовну заяву, до якого долучила копії особистих документів відповідача та копію довідки військової частини, участі в судових засіданнях адвокат не приймала, тому приходить до висновку про неспівмірність витрат на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн., що більш ніж втричі перевищує суму судового збору, який стягується за розгляд цивільної справи.

Тому суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу мають бути наближені до розміру судового збору та складати 3000,00 грн., оскільки саме така сума, буде відповідати критерію розумності, справедливості та виконаної адвокатом роботи.

Керуючись ст. 5, 6, 12, 13, 14, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 273 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», , заборгованість: за договором про споживчий кредит № 8047862 від 23.10.2023 у сумі 18500 грн. 00 коп. та за договором про надання фінансового кредиту № 35888-09/2023 від 27.09.2023 у сумі 2000 грн. 00 коп., а всього 20500 (двадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. та судові витрати в сумі 661 (шістсот шістдесят одна) грн. 38 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , витрати на правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів, з дня його проголошення.

Суддя Л. В. Подорога