Справа № 336/7754/24
26 лютого 2025 року м.Запоріжжя
Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді: Вайнраух Л.А., за участі секретарки судового засідання: Теряник А.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №336/7754/24 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу,
без участі сторін та їх представників, -
Представник позивача адвокат Сечко С.В. в інтересах позивача за допомогою засобів поштового листування 31.07.2024 звернувся до суду з зазначеним позовом, просить стягнути з відповідача на користь позивача в порядку регресу виплачене страхове відшкодування у сумі 11 591,96 гривні.
Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2022 року по справі N331/3746/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено стягнення у вигляді штрафу. Крім того, відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2022 року по справі N331/3389/22 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Відповідно до тверджень сторони позивача, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля автомобіля «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» за даними полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів NAT 1798007.
Так, ПрАТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 11 591,96 гривень.
Враховуючи наведене, позивач зазначає, що на правовідносини, що склались між сторонами даного спору, розповсюджують норми ст. 1191 ЦК Украни, а також п.п.в підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.
Тому, оскільки відповідач після скоєння ДТП самовільно залишив місце пригоди, то останній зобов`язаний сплатити на користь ПрАТ «СГ «ТАС» суму сплаченого страхового відшкодування у вказаному розмірі.
З урахуванням наведеного, необов?язковість позасудового врегулювання спірних правовідносин, позивач в особі представника просить задовольнити позовні вимоги, заявлені в порядку регресу.
Ухвалою судді від 21.08.2024 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено дату, час і місце проведення судового засідання. Визначено відповідачу 15-денний строк із дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Крім того, роз`яснено, що відповідно до ч.4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копію відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). Роз`яснено, що у цій справі заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч.7 ст.277 ЦПК України не подаються. Згідно з ч.1 ст.193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, за змістом заяви, востаннє скерованої за вх.№ від 31.01.2025, адвокат Сечко С.В. просить розглядати справу без участі сторони позивача, заперечень проти винесення заочного рішення по справі за відсутності відповідача не висловлено, крім того, представник підтримує заявлені позовні вимоги.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надіслання поштової кореспонденції за місцем реєстрації відповідача, за відсутності інших даних про інші засоби зв?язку та комунікації.
Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Заяв та клопотань до матеріалів справи відповідачем не надано, про причини своєї неявки ОСОБА_1 не повідомив, заяв по суті справи (відзиву) не подав.
Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами.
Відповідно до ч.1,8 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків.
Відповідно до положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно, факт настання за вказаних обставин дорожньо-транспортної пригоди, винуватість ОСОБА_1 у її настанні, а також залишення місця події знайшли своє безпосереднє підтвердження під час розгляду справи та вважаються доведеними.
Судом також встановлено, що на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідальність водія автомобілю «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 застрахована відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик АТ «СГ «ТАС» (приватне), поліс №АТ №1798007 від 10.01.2022.
Водій пошкодженого транспортного засобу «PEUGEOT 307», державний номерний знак НОМЕР_4 , - ОСОБА_2 , який є його власником (копія відповідного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу досліджена судом), - 19.09.2022 відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомив Страхову групу ТАС про дорожньо-транспортну пригоду та 21.09.2019 звернувся із заявою про відшкодування завданої шкоди із посиланням на ст.35, п.п.а п.41.1 ст.41 вказаного закону.
Так, ПрАТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 11 591,96 гривень, що підтверджено платіжною інструкцією в засвідченій копії (№290828 від 26.09.2022).
При розгляді справи суд виходить з таких норм чинного законодавства.
Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.
Згідно з п.1,3 ч.2, 3, 6 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) шкоди та моральної шкоди іншій особі. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.
За нормою ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди,
Розглядаючи вимоги МТСБУ про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, суд виходить з такого.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються ЦК України, Законом України «Про страхування» від 18.11.2021, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», іншими законодавчими актами.
Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
За змістом ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.
Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Крім того, на дані правовідносини поширюються норми ч.1 ст. 27 Закону України «Про страхування», ч.1 ст. 993 ЦК України, згідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, що передбачено ч.1 ст. 1191 ЦК України.
Згідно з пп. «в» підпункту 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виплати страхового відшкодування), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, в разі, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Позивачем доведено виконання обов`язку, передбаченого ст. 36.4 вказаного нормативно-правового акту, відповідно до якої виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна (в даному випадку, ОСОБА_2 ) шляхом безготівкового розрахунку, що підтверджено належними та допустимими доказами (вказане вище платіжне доручення).
Так, внаслідок настання страхового випадку, передбаченого полісом АТ №1798007 від 10.01.2022, та на підставі заяви про виплату страхового відшкодування, із дотриманням порядку, врегульованого ст.35 цього ж закону, позивачем здійснено виплату страхового відшкодування, розмір якого визначений у страховому акті від 22.09.2022.
Відповідачем в позасудовому порядку не здійснено компенсацію збитків страховику. При цьому, законність та обґрунтованість позовних вимог до відповідача винуватця ДТП, який залишив місце події, підтверджена судовими рішеннями, як це встановлено судом під час розгляду справи.
Виходячи з вищевикладених обставин та норм чинного законодавства, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі, у зв`язку із чим витрати, понесені страховою компанією, підтверджені належними доказами, підлягають стягненню в порядку регресу з відповідача.
За змістом ст. 89, 213 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
За нормою ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як наслідок, з відповідача на користь позивача в порядку регресу підлягає стягненню сплачене страхове відшкодування у сумі 11 591,96 гривень. Таким чином, судом встановлено підстави для задоволення позову в повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого. Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у сумі 3 028,00 гривень.
Керуючись ст. 12-13, 19, 50, 76-82, 89, 95, 128, 133, 141, 178, 223, 247, 258-259, 263-266, 272-274, 279-283 ЦПК України, суд, -
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» страхове відшкодування у сумі 11 591,96 гривень (одинадцять тисяч п?ятсот дев?яносто одна гривня 96 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 гривень (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем та третьою особою в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду складено та підписано 26.02.2025.

Суддя Л.А. Вайнраух