Провадження №2/523/5220/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"25" листопада 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси, у складі:

головуючого судді - Далеко К.О.,

за участю секретаря - Дяченко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 м. Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом за малолітніми дітьми,

ВСТАНОВИВ:

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до Одеської міської радипро визнання права власності в порядку спадкування, яким просить:

- встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_4 з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_4 з ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати за малолітніми ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_5 , ОСОБА_4 (діє за згодою брата ОСОБА_5 ), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 придбали у ОСОБА_7 нерухоме майно, а саме: житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за договором купівлі-продажу, зареєстрованого Товарною біржою Центральна Одеська біржа за № 2159/1. Вказаний договір був зареєстрований у Одеському міському бюро технічної інвентаризації і реєстрації об`єктів нерухомості.

Починаючи з 10.01.1997 року ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 по день смерті кожного, проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Іншого житла родина ОСОБА_8 не мала.

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 від 02.06.2000 р., актовий запис № 5523.

ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_6 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію смерті, актовий запис № 10688 від 20.10.2019 року.

Після смерті братів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлим на праві спільної сумісної власності на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна № 2159/1 від 10.01.1997 року.

Спадкоємцем за законом після смерті братів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 став ОСОБА_4 , який фактично прийняв спадщину продовжуючи проживати за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 від 07.10.2024 р., актовий запис № 2217.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є його рідні діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження дітей.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 після смерті батька - ОСОБА_4 прийняли спадщину, шляхом звернення до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бежан А.В. із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, на підставі яких була заведена спадкова справа № 61/2024, номер у спадковому реєстрі 73198883 від 28.10.2024 року.

Приватним нотаріусом було роз`яснено порядок оформлення спадкових прав та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу. Рішенням Суворовського районного народного суду м. Одеси від 23 квітня 2025 року по справі № 523/3397/25, вказаний договір було визнано дійсним.

В подальшому листом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бежан А.В. № 516/01-16 від 10.12.2024 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадщину та роз`яснено, що для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , та постійно проживав і перебував на реєстраційному обліку за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на спадкове майно, частина якого належала ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , необхідно звернутися до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_4 .

З огляду на зазначене, позивач зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя ОСОБА_4 , однак через вказані обставини, та відмову нотаріуса, вони позбавлені такої можливості здійснити це в позасудовому порядку.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою судді Пересипського районного суду м. Одеси від 18.06.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено дату підготовчого судового засідання.

Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 18.06.2025 року, витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бежан А.В. належним чином засвідчену копію спадкової справи №61/2024, номер у спадковому реєстрі 73198883 від 28.10.2024 року заведеної після смерті ОСОБА_4 від 05.10.2024 року та інформацію чи заводились спадкові справи після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 30.10.20254 року, закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач ОСОБА_1 приймала участь на попередніх судових засіданнях, на останнє судове засідання надала заяву про підтримання позовних вимог, просила розглянути справу у її відсутність.

Належним чином сповіщений представник відповідача у судове засідання не з`явився. Будь-яких заяв або клопотань до суд у не подавав.

Свідок ОСОБА_9 , з`явившись до судового засідання, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , являлась сусідкою померлих братів. У 1993-1994 роках будинок за адресою: АДРЕСА_1 придбали брати ОСОБА_8 , вони були ще неповнолітні, все було оформлено на старшого брата ОСОБА_10 , вселились одразу троє братів. У ОСОБА_10 була дружина, ОСОБА_11 , однак свідок не знає, чи перебували вони у шлюбі. ОСОБА_12 зловживав спиртними напоями. ОСОБА_13 вживав наркотики. Після смерті ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , в будинку залишився проживати один брат ОСОБА_14 , якого ховала позивачка, більше дружин та дітей у нього не було.

Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

IV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що предметом позову є визнання права власності за малолітніми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом на будинок АДРЕСА_3 , після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , який у свою чергу успадкував спадщину на майно від братів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є рідними братами, що підтверджується повними Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження.

10.01.1997 року ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 придбали у ОСОБА_7 , житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Даний факт підтверджується Договором № 2159/1 купівлі продажу нерухомого майна укладеного 10 січня 1997 року на Товарній Біржі «Центральна Одеська біржа» відповідно до ЗУ «Про товарну біржу».

Договір було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» за № 19017 у реєстровій книзі 12 доп сторінці 145 від 31.01.1997 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи листом КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради № 41956/04-04 від 16.07.2024 року.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.04.2025 року по справі № 523/3397/25, Договір №2159/1 купівлі продажу спірного нерухомого майна, був визнаний у судовому порядку - дійсним.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.11.2025 року, право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстроване за будь-якими особами.

Починаючи з 10.01.1997 року ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 по день смерті кожного, проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_6 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію смерті, актовий запис № 10688 від 20.10.2019 року.

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 від 02.06.2000 р., актовий запис № 5523.

Після смерті братів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлим на праві спільної сумісної власності на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна № 2159/1 від 10.01.1997 року.

Згідно листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бежан А.В. від 15.08.2025 року №316/01-16, спадкові справи після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заводились.

Згідно Довідки секретаря Комітету мікрорайону «БАЛТСЬКИЙ» у місті Одесі Органу самоорганізації населення від 26.09.2025 року №71, за адресою: АДРЕСА_1 проживали постійно і вели загальне господарство три брати:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , проживав з 10.01.1997 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 ;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , проживав з 10.01.1997 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 проживав з 10.01.1997 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 від 07.10.2024 р., актовий запис № 2217.

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією повторного Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 від 30.03.2024 року.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_13 , батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією повторного Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4 від 30.03.2024 року.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_4 , для позивача ОСОБА_1 був чоловіком, та являється батьком для ОСОБА_2 ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 .

З матеріалів спадкової справи № 61/2024 вбачається, що ОСОБА_1 10.12.2024 року, як законний представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернулася із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 . Інших заяв про прийняття спадщини від інших осіб не виявлено.

Листом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бежан А.В. № 516/01-16 від 10.12.2024 року позивачу як законному представнику було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадщину із зазначенням, що для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , та постійно проживав і перебував на реєстраційному обліку за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на спадкове майно, частина якого належала ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , необхідно звернутися до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_4 , та визнання права власності на майно, з огляду на відсутність оригіналів документів, що підтверджують право власності на майно.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду: від 21 жовтня 2020 року в справі № 569/15147/17; від 18 листопада 2020 року в справі № 523/19010/15-ц; від 02 квітня 2021 року в справі № 191/1808/19; від 28 квітня 2021 року в справі № 204/2707/19.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Позивач, звертаючись до суду із позовом, вказувала, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 проживали за адресою : АДРЕСА_1 , та іншого нерухомого майна в них не було ОСОБА_4 до дня смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , проживав разом із ними у житловому будинку АДРЕСА_4 , який був у їх спільній сумісній власності на підставі Договору купівлі-продажу.

Суд констатує, що матеріалами справи підтверджено, що єдиним спадкоємцем який фактично прийняв спадщину після смерті братів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 став ОСОБА_4 , який проживав з братами за адресою: АДРЕСА_1 , на дати їх смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 та ІНФОРМАЦІЯ_7 , тобто на день відкриття спадщини.

Це підтверджується: листом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бежан А.В. від 15.08.2025 року №316/01-16, згідно якого спадкові справи після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заводились; Довідкою секретаря Комітету мікрорайону «БАЛТСЬКИЙ» у місті Одесі Органу самоорганізації населення від 26.09.2025 року №71, якою підтверджується проживання братів за однією адресою, на дати смерті кожного; свідченнями свідка ОСОБА_15 .

Відповідач, у свою чергу, не надав суду доказів на спростування наданих доказів позивача та показів свідків щодо постійного проживання ОСОБА_4 зі спадкодавцями на час їх смерті. Таких доказів не містять і матеріали справи.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення його померлим.

Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, про що наголошує ч. 5 ст. 1268 ЦК України.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, якій починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

На підставі встановлених обставин по справі вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будучи малолтініми, маючи право на спадкування в порядку першої черги після смерті батька ОСОБА_4 , не можуть набути право власності на спадкове майно в регламентному порядку спадкування через нотаріальну контору та отримати на нього свідоцтво про право на спадщину за законом, а тому, відповідно до ст. 16 ЦК України їх право підлягає захисту в судовому порядку.

Відповідно до ст. 66 ЗУ «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі передбачено ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Під ефективним засобом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект і повинен забезпечити поновлення порушеного права та бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи вищезазначене, суд встановивши, що за життя ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав із спадкодавцями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , до дня їх смерті, є таким що прийняв спадщину, у відповідності до ст. 1268 ЦК України, що повністю підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, показами свідків, дійшов висновку про задоволення позовних вимог та встановлення факту постійного проживання ОСОБА_4 разом зі спадкодавцями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до дня їх смерті.

Згідно ч.4 ст. 1268 Цивільного кодексу України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Тобто, дитина вважається такою, що прийняла спадщину, навіть якщо на момент смерті спадкодавця проживала окремо (пункт 4 статті 1268 Цивільного кодексу України).

Одночасно, враховуючи відмову нотаріуса у видачі свідоцтва, також з підстав відсутності оригіналів документів, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно, підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання за малолітніми ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , права власності на житловий будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , по частині кожному.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265,280-282 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом за малолітніми дітьми задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Визнати за малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 05.12.2025р.

Суддя: К.О. Далеко