Справа № 304/2857/24 Провадження № 2/304/284/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Гевці В.М.,

за участі секретаря судового засідання Гарайдич Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 304/2857/24 за позовом керівника Ужгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної Служби Здоров`я України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, - Комунальне некомерційне підприємство «Обласна дитяча лікарня» Закарпатської обласної ради, про стягнення коштів, витрачених на лікування потерпілої, внаслідок вчинення нею кримінального правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

Керівник Ужгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної Служби Здоров`я України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів, витрачених на лікування потерпілої, внаслідок вчинення нею кримінального правопорушення, у розмірі 7 251, 69 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2024 року у справі № 304/2201/24 звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченої з потерпілою, а кримінальне провадження щодо неї на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрито.

З вказаної ухвали встановлено, що ОСОБА_1 03 червня 2024 року о 15 годині 54 хвилини, керуючи автомобілем марки «Kia Sorento», номерний знак НОМЕР_1 , в якому на передньому пасажирському сидінні знаходилася малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись автодорогою місцевого значення Т0712 - між населеними пунктами Т.Поляна-Порошково в напрямку міста Перечин Ужгородського району Закарпатської області, будучи неуважною, діючи всупереч вимог п. п. 2.3 «б», 12.1. Правил дорожнього руху України, допустила виїзд автомобіля за межі проїжджої частини в кювет з подальшим зіткненням з деревом, внаслідок чого пасажирка малолітня ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді травматичного звиху голівки лівої стегнової кістки, забійно-рваної рани верхньої губи та забою грудної клітки, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Позивач указує, що від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_2 у період з 03 по 17 червня 2024 року перебувала на стаціонарному лікуванні у травматолого- ортопедичному відділенні КНП «Обласна дитяча лікарня» Закарпатської обласної ради. Згідно з інформацією вказаного підприємства від 28 жовтня 2024 року № 4000/03, наданої на запит окружної прокуратури від 17 жовтня 2024 року № 07.53-107-8100 вих-24, встановлено, що витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2 від злочину здійснювалися за рахунок коштів державного бюджету (коштів Національної служби здоров`я України). Загальна вартість лікування становить 7 251,69 грн.

Відтак, оскільки цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілої в межах кримінального провадження не заявлявся, а тому з метою зарахування до державного бюджету витрат на лікування потерпілої просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 18 листопада 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в справі.

У судове засідання прокурор не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання також не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки не повідомила, відзив на позов не подала.

У судове засідання представник Комунальне некомерційне підприємство «Обласна дитяча лікарня» Закарпатської обласної ради не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у справі, які є належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом установлено, що ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2024 року у справі № 304/2201/24 звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченої з потерпілою, а кримінальне провадження щодо неї на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрито.

З листа КНП «Обласна дитяча лікарня» Закарпатської обласної ради № 4000/03 від 28 жовтня 2024 року встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на стаціонарному лікуванні у вказаній установі в період з 03 по 17 червня 2024 року.

Відповідно до довідки від 03 червня 2024 року вартість лікування ОСОБА_2 становить 7 251, 69 грн.

Так, згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Частиною 3 цієї статті визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в ч. 1 ст. 1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ N868 від 19.09.2012.

Термін і обгрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, що містяться у справі, оцінивши їх, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідачки ОСОБА_1 потерпіла ОСОБА_2 змушена була знаходитися на стаціонарному лікуванні, а тому позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 16, 22, 82, 1191, 1206 ЦК України, ст. ст. 6-13, 76, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов керівника Ужгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної Служби Здоров`я України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, - Комунальне некомерційне підприємство «Обласна дитяча лікарня» Закарпатської обласної ради, про стягнення коштів, витрачених на лікування потерпілої, внаслідок вчинення нею кримінального правопорушення - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави в особі Національної служби здоров`я України (отримувач: ГУК у м. Києві/Шевченківський р-н/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), р/р UA0026011) кошти, витрачені на лікування потерпілої, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у розмірі 7 251 (сім тисяч двісті п`ятдесят одну) гривню 69 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб: заступник керівника Ужгородської окружної прокуратури; ; місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Небесної Сотні, № 6.

Позивач: Національна Служба Здоров`я України, ; місцезнаходження: 04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, 19.

Відповідач: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальне некомерційне підприємство «Обласна дитяча лікарня» Закарпатської обласної ради, ; місцезнаходження: 89600, Закарпатська область, Мукачівський район, м. Мукачево, вул. І.Франка, 39.

Головуюча: Гевці В. М.