137/1703/25

У Х В А Л А

08.12.2025 с-ще Літин

Літинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Гопкіна П.В.,

за участю секретаря Іванової І.О.,

заявниці ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Літин заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Акціонерне товариство «Універсал Банк», про забезпечення доказів,

ВСТАНОВИВ:

04.12.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що 02.11.2025 помилково перерахувала 24 000 грн на картковий рахунок № НОМЕР_1 , який належить невідомій особі.

Заявниця звернулася до АТ «Універсал Банк» з вимогою повернути кошти, однак банк повідомив про неможливість їх повернення через накладені арешти на рахунок отримувача та відмовив у наданні інформації про власника, посилаючись на банківську таємницю та необхідність судового рішення.

Оскільки для подальшого звернення з позовом про стягнення безпідставно набутого необхідно встановити особу отримувача коштів, що без ухвали суду є неможливим, ОСОБА_1 просить на підставі ст. 116117 ЦПК України витребувати в АТ «Універсал Банк» відповідні відомості для забезпечення доказів.

Заявниця просить зобов`язати АТ «Універсал Банк» надати суду інформацію про власника банківської картки № НОМЕР_1 , а саме: прізвище, ім`я та по батькові; адресу реєстрації та проживання; інші необхідні відомості для встановлення особи отримувача.

Заявниця ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. Пояснила, що метою подання заяви про забезпечення доказів є встановлення особи отримувача коштів, оскільки особа, яка повинна бути відповідачем у справі їй невідома. На запитання суду щодо наявності підстав вважати, що у подальшому відповідні документи можуть бути знищені або втрачені банком, заявниця зазначила, що не вважає, що банк може втратити таку інформацію. Заявниця наголосила, що подання заяви про забезпечення доказів було необхідним для встановлення персональних даних особи, на рахунок якої було помилково перераховано грошові кошти, оскільки ці дані є необхідними для подання позовної заяви.

Представник АТ «Універсал банк» до судового засідання не з`явився, хоча про місце дату та час судового засідання повідомлявся заздалегідь та належним чином (а.с. 10).

Суд заслухавши заявницю, дослідивши додані до заяви матеріали, з`ясувавши заявлені підстави для забезпечення доказів, дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1, 2, 3 ст.116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребуванням та (або) оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів.

Заявлені вимоги за своїм змістом фактично є клопотанням про витребування доказів, а не про їх забезпечення. Заявниця не навела будь-яких обставин, які б свідчили про наявність ризику втрати відповідних доказів у розумінні ст. 116 ЦПК України.

Суд зазначає, що забезпечення доказів може застосовуватися лише у випадку, коли існують об`єктивні підстави припускати, що доказ у майбутньому може бути: втрачений; знищений; змінений; подання його стане істотно ускладненим.

У своїй заяві ОСОБА_1 не зазначила жодних фактів, які б підтверджували наявність таких ризиків. Заявницею не доведено, що АТ «Універсал Банк» відмовляється або ухиляється від зберігання відповідної інформації, чи що такі відомості можуть бути видалені, спотворені або втрачено з незалежних причин. Навпаки, інформація про власника банківського рахунку є частиною банківської документації, що зберігається банком в силу законодавства та внутрішніх правил, а тому відсутні будь-які підстави вважати, що така інформація може зникнути чи бути недоступною в подальшому.

Сам лише факт неможливості самостійно отримати необхідні дані від банку у зв`язку з обмеженнями банківської таємниці не є підставою для застосування механізму забезпечення доказів. У таких випадках процесуальний закон передбачає можливість витребування доказів відповідно до ст. 84 ЦПК України в межах позовного провадження, а не шляхом забезпечення доказів.

Таким чином, заявниця не навела і не довела наявності обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування інституту забезпечення доказів. За таких умов правові підстави для задоволення поданої заяви відсутні.

У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку, що заява про забезпечення доказів шляхом витребування відомостей про власника банківської картки № НОМЕР_1 задоволенню не підлягає.

Окрім того в силу приписів ч.1 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація;3) службова інформація.

Ст.2 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована;

За змістом ч.2 ст.5 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою.

Відповідно до ч.1,2 ст.11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Ч.1, 2 ст.14 цього Закону передбачено, що поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав людини.

При цьому суд звертає увагу, що заява про забезпечення доказів, подана в порядку ст. 116-117 ЦПК України, та клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи у відповідності до ст. 84 ЦПК України, є різними за своєю правовою природою. Наразі, особа, яка звертається до суду з позовною заявою за захистом свого порушеного права, не позбавлена можливості одночасно з позовом подати клопотання про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України в разі неможливості самостійно надати такі докази.

Керуючись ст. 116 - 118,258-260, 353, 354 ЦПК України, ст.ст. 2, 5 Закону України «Про захист персональних даних», ст.11 Закону України «Про інформацію», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів шляхом витребування відомостей про власника банківської картки.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:П. В. Гопкін