Справа № 461/6347/15-ц
Провадження № 2/461/44/25
У Х В А Л А

10.03.2025 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кротової О.Б.,

секретар судового засідання Басараб Д.Е.,

розглянувши заяву представника позивачки ОСОБА_1 та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 - адвоката Дмитренка Володимира Павловича про відвід судді від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Пшенична Уляна Вікторівна про визнання договору дарування частини будинку недійсним та скасування державної реєстрації права власності, позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування частини будинку недійсним та витребування майна з незаконного володіння, -

в с т а н о в и в :

в провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває вказана цивільна справа.

Представник позивачки ОСОБА_1 та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 - адвокат Дмитренко В.П. 06.03.2025 через систему «Електронний суд» подав заяву, в порядку ч.2 ст.39 ЦПК України, про відвід головуючого судді Кротової О.Б. на підставі п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України у зв`язку з наявністю, на його думку, обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Обґрунтовує подану заяву тим, що у вказаній цивільній справі комісією експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України ОСОБА_5., ОСОБА_4 та ОСОБА_6. складено висновок експертів від 05.02.2024 №23130/23-34/1454/24-34 за результатами проведення судово-технічної експертизи документів. У вказаному висновку судовими експертами ОСОБА_5., ОСОБА_4 та ОСОБА_6., в порушення вимог ч.6 ст.102 ЦПК, у поєднанні з ч.2 ст.10, ч.2 ст.12 Закону України «Про судову експертизу», не зазначено про свою спеціальність, за якою кожним з них отримана вища освіта другого рівня за ступенем магістра. Натомість, відомості про спеціальність за вищою освітою зазначені у всіх без винятку інших експертних висновках, наявних у матеріалах справи, а саме: висновку від 02.10.2017 №4901 криміналістичного почеркознавчого дослідження, проведеного судовим експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Кучинською В.О.; висновку від 26.12.2016 №2983 криміналістичної експертизи з дослідження почерку та підписів за матеріалами цивільної справи №461/6347/15-ц, складеному судовим експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Кучинською В.О.; висновку від 03.11.2018 №19/К комісійної судово-психіатричної експертизи, складеному експертами Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» Королюк Я.О., Гавриш О.Б. та Кашулинською З.В. Зазначає, що на його адвокатські запити до Міністерства юстиції України, в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , отримано відповіді, з яких вбачається, що: відповідно до диплому № НОМЕР_1 від 30.06.2010 про вищу освіту, ОСОБА_4 у 2010 році закінчила Таврійський національний університет ім. В.І. Вернадського і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Хімія» і здобула кваліфікацію хіміка; інформація і копії документів, які її підтверджують щодо спеціальності за вищою освітою судових експертів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наявні у Київському НДІСЕ, оскільки вперше кваліфікація вказаних судових експертів за експертною спеціальністю 2.2 - дослідження матеріалів документів, присвоювалась експертно-кваліфікаційною комісією Київського НДІСЕ, яка діяла відповідно до Положення про експертно-кваліфікаційні комісії та атестацію судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.08.2005 №86/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.08.2005 за №882/11162, та Положення про експертно-кваліфікаційну комісію та атестацію судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2015 №301/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.03.2015 за №249/26694 (редакція станом на 2017 рік), на розгляд якої подавалися матеріали особової справи працівника установи (копія диплома про відповідну вищу освіту з додатком до нього за освітньо-кваліфікаційним рівнем не нижче спеціаліста, а у разі наявності - копії дипломів молодшого спеціаліста, бакалавра з додатками до них). У відповіді Київського НДІСЕ на адвокатський запит також не надано відомостей про спеціальність за вищою освітою експертів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Поряд з цим із висновку експертів №23130/23-34/1454/24-34 вбачається, що судові експерти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 використовували атестовані у Міністерстві юстиції України методики, які стосуються встановлення змін хімічного складу барвних речовин у часі, у зв`язку з чим вважає, що відомості про наявність або відсутність у вказаних судових експертів спеціальності хіміка за їх вищою освітою другого рівня за ступенем магістра, виходячи із стандартів вищої освіти, закріплених в Законі України «Про вищу освіту», мають значення для з`ясування рівня їх компетенції. В судовому засіданні 04.03.2025 під час допиту судових експертів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 він задавав останнім запитання щодо наявності у них спеціальності хіміка за вищою освітою другого рівня за ступенем магістра, а також найменування вищого навчального закладу, який кожен з них закінчив, та року закінчення, оскільки такі відомості не вдалось отримати на адвокатські запити. Натомість, головуючим суддею Кротовою О.Б. ці питання були перефразовані на питання чи мають кожен з цих експертів спеціальність, яка б дозволяла їм проводити експертизу, оформлену ними висновком експертів №23130/23-34/1454/24-34, що унеможливило з`ясування у вказаних судових експертів їх спеціальності за вищою освітою другого рівня за ступенем магістра. Такі дії головуючого судді Кротової О.Б., які мали місце у судовому засіданні 04.03.2025, є продовженням послідовної поведінки вказаного судді у перешкоджанні стороні позивачки та третьої особи довести у змагальному судовому процесі ті обставини, на яких ґрунтуються підстави поданих ними позовів, а також довести недопустимість як доказу висновку експертів №23130/23-34/1454/24-34.

Згідно ч.8 ст.40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд не вбачає підстав для повідомлення учасників справи про судове засідання, а тому відповідно до ч.8 ст.40 ЦПК України розгляд даної заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вказана заява про відвід є необґрунтованою з наступних підстав.

Підстави для відводу судді передбачені ст.36 ЦПК України.

Так згідно положень ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п.1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Заява представника позивачки та третьої особи з самостійними вимогами про відвід, не містить жодної обґрунтованої підстави, яка свідчить про упередженність чи необ`єктивність судді та могла б бути підставою для задоволення відводу (або заявлення самовідводу), будь яка упередженість до представника позивачки та третьої особи з самостійними вимогами Дмитренка В.П. чи прихильність до інших учасників справи у головуючого відсутні.

Щодо покликань представника позивачки та третьої особи Дмитренка В.П. на те, що головуючим суддею перефразовувались його питання експертам ОСОБА_5 та ОСОБА_6. слід зазначити наступне.

Згідно ч.5 ст.102 ЦПК України суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

Суд звертає увагу, що основною метою виклику експерта для допиту в суді є необхідність роз`яснення чи доповнення висновку експертизи (ч.2 ст.239 ЦПК України).

Надаючи оцінку заяві про відвід, суд враховує положення ч.5 ст.12, ч.2 ст.214 ЦПК України, які встановлюють, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків; головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

А відтак, в судовому засіданні 04.03.2025 під час проведення допиту експертів, головуючий суддя фактично здійснювала свої повноваження визначені вищезазначеними положеннями ч.5 ст.12, ч.2 ст.214 ЦПК України, з метою усунення із судового розгляду всього, що не має істотного значення для вирішення справи, та дотримання розумних строків розгляду цивільної справи, яка перебуває в провадженні суду з 05.06.2015 (майже 10 років).

Як зазначив Конституційний суд України в своєму рішенні від 23 травня 2001 №6-рп/2001 судоустрій і судочинство визначаються виключно законом України. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідно процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення розгляду справи у першій інстанції та прийняття по них судових рішень належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

У висновку №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Крім цього, суд звертає увагу, що з підстав, в тому числі, не погодження з процесуальними діями судді в судовому засіданні, представником позивачки та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - адвокатом Дмитренком В.П. вже було заявлено про відвід головуючого судді Кротової О.Б. від розгляду вказаної цивільної справи, у задоволенні якого ухвалою суду від 12.02.2025 було відмовлено.

Усі дії головуючого судді у судовому засіданні відповідають завданням та засадам цивільного судочинства, з урахуванням порядку здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності.

З огляду на викладене та враховуючи викладені підстави відводу у поданій заяві, суд приходить до висновку, що заява представника позивачки та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - адвоката Дмитренка В.П. є необґрунтованою, а відтак суд вважає за необхідне передати вказану заяву про відвід для її вирішення в іншому складі суду у відповідності до вимог ч.3 ст.40 та ч.1 ст.33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 39, 40, 259, 260, 261 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

визнати заяву представника позивачки ОСОБА_1 та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 - адвоката Дмитренка Володимира Павловича про відвід судді від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Пшенична Уляна Вікторівна про визнання договору дарування частини будинку недійсним та скасування державної реєстрації права власності, позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування частини будинку недійсним та витребування майна з незаконного володіння,- необґрунтованою.

Передати заяву про відвід для її вирішення в іншому складі суду у відповідності до вимог ч.3 ст.40 та ч.1 ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.Б. Кротова