Справа №297/2547/25
03 грудня 2025 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ФЕЙІРА О. О., при секретарі судового засідання Геревич Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Берегове цивільну справу за позовом ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Представник ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» Дідух Євген Олександрович звернувся в Берегівський районний суд Закарпатської області із позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за Договором №4555263 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в розмірі 299 000 грн..
Представник позивача ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» Дідух Є.О. в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву від 03.09.2025, згідно якої просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного рішення не заперечує (а.с. 57-59).
Відповідачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення судового розгляду справи, про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов від неї не надходило (а.с. 69).
Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як встановлено з матеріалів справи, 14 квітня 2024 року, між ТОВ "Лінеура Україна" та відповідачем ОСОБА_1 дистанційно, в електронній формі, підписано накладенням електронного підпису Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4555263, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 29 900 грн. строком на 360 днів, з 14.04.2024 по 09.04.2025 зі сплатою відсотків за користування кредитом, шляхом перерахування вказаних грошових коштів на її банківський картковий рахунок, та зобов`язалася повернути таку ж суму грошових коштів зі сплатою відсотків за їх користування.
Вказаний кредитний договір укладено відповідно до Закону України «Про електрону комерцію» та такий прирівнюється до укладеного в письмовій формі.
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦПК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Так, відповідно до умов надання кредиту, ОСОБА_1 зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом та відсотками за його використання на умовах, передбачених Договором.
Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, тобто відповідно до умов договору у вказаний у договорі строк.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, та відповідно до ч. 1 ст 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 зобов`язання за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4555263 від 14 квітня 2024 року належним чином не виконала, борг за кредитним договором не повернула, у зв`язку з чим заборгованість останньої становить 299 000 грн., з яких 29 000 грн .- сума заборгованості за основним боргом (сумою кредиту), 168 935 грн.- сума заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором та 100 165 грн. - сума аборгованості за процентами нарахованими ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ»
Разом з тим, 25 листопада 2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» укладено Договір факторингу №25/11/2024, відповідно до умов якого, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло права грошової вимоги, в тому числі і до ОСОБА_1 за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4555263 від 14 квітня 2024 року.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як встановлено в судовому засіданні, після відступлення ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» права грошової вимоги за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4555263 від 14.04.2024 відповідачка ОСОБА_1 суму заборгованості за вказаним договором не сплатила.
Щодо процесуального клопотання позивача про нарахування інфляційних втрат та 3% річних за ст. 625 ЦК України в порядку частин 10, 11 ст. 265 ЦК України на майбутнє то суд виходить з наступного.
Згідно ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Відповідно до ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
Із аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення.
Крім того, згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Проте, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України оголошено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який діє і на даний час.
З огляду на викладене, оскільки ухвалення рішення в цій частині є правом суду, а позивачем не обґрунтовано доцільності застосування цієї норми, суд не вбачає підстав для її задоволення.
За таких обставин, враховуючи, що відповідачка ОСОБА_1 належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Разом з тим, суд враховує, що відповідачка відзиву на позов та будь-яких заперечень з приводу позовних вимоги позивача не надала.
Частиною 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Разом з тим, згідно ч. 4 ст 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Разом з тим, наявні в матеріалах справи докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, є безумовною підставою для відшкодування таких у зазначеному розмірі, оскільки, на думку суду, розмір таких відповідає критерію розумності, співмірності та необхідності.
Суд також вважає, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідачки ОСОБА_1 в користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» 2422, 40 грн. судового збору, що був сплачений позивачем при зверненні до суду.
Керуючись ст.ст. 512, 514, 526, 530, 610-612, 625-627, 1049 ЦК України, ст. ст. 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позов задоволити частково.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Суддя Олександр ФЕЙІР