Справа № 199/8105/25
Провадження № 2/0203/2731/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2025 року Центральний районний суд м.Дніпра в складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Биченковій Г.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 13.08.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір №13.08.2024-100000857, відповідно до умов якого останньому було видано кредит в сумі 20000 грн., строком на 70 днів. Посилаючись на те, що позивач свої зобов`язання за договором виконав, в той час як відповідач їх належним чином не виконував, внаслідок чого станом на момент пред`явлення позову виникла заборгованість в сумі 28174 грн. 98 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 15897 грн. 88 коп., за процентами в сумі 6677 грн. 10 коп., неустойки в сумі 5600 грн., позивач просив стягнути з відповідача вказану вище заборгованість, а також понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 18.07.2025 року цивільну справу було передано за підсудністю до Центрального районного суду міста Дніпра.

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 18.09.2025 року позов було прийнято до розгляду та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.

В призначене судове засідання представник позивача та відповідач не з`явились.

В пред`явленому позові позивач просив розглядати справу без участі його представника.

Відповідач до суду не з`явився, також надавши заяву про розгляд справи без його участі та відзив, в якому просив відмовити в частині стягнення комісії в сумі 4000 грн., надмір нарахованих процентів в сумі 6677 грн. 10 коп., неустойки в сумі 5600 грн., врахувати здійснення ним платежів в сумі 13693 грн. 81 коп.

З урахуванням цього, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві та відзиві, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до чч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Частинами 1,2 ст.642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

В зв`язку із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Так, ст.3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону).

За змістом ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось відповідачем, що 13.08.2024 року між сторонами в електронному вигляді, відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки відповідача від 13.08.2024, підписаних останнім електронним підписом одноразовим ідентифікатором, було укладено кредитний договір №13.08.2024-100000857.

Відповідно до умов кредитного договору відповідачу було видано кредит в сумі 20000 грн., шляхом перерахування на платіжну картку, строком на 70 днів, з датою повернення кредиту 21.10.2024 року.

Умовами кредитного договору було встановлено одноразову комісію в розмірі 4000 грн., що нараховується в день видачі кредиту, неустойку в розмірі 200 грн., що нараховується за кожен день невиконання кожного окремого зобов`язання.

Згідно доводів позивної заяви та відзиву сторонами визнано, що на виконання умов договору відповідачем було сплачено кошти в сумі 6847 грн. 72 коп. (23.08.2024 року) та в сумі 6846 грн. 09 коп. (09.09.2024 року), а всього в сумі 13693 грн. 81 коп.

Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, позивач просив стягнути з останнього, з урахуванням сплачених коштів в сумі 13693 грн. 81 коп., заборгованість, яка утворилась на момент пред`явлення позову, в сумі 28174 грн. 98 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 15897 грн. 88 коп., за процентами в сумі 6677 грн. 10 коп., неустойки в сумі 5600 грн.

В обгрунтування заперечень проти позову відповідач посилався на те, що позивачем неправомірно було включено до тіла кредиту комісію в сумі 4000 грн., в той час як кредит було видано в розмірі 20000 грн. Також зазначив, що нараховані проценти, виходячи із встановленої в договорі процентної ставки в розмірі 1% на день, є надмірно високими, виконують каральну, а не компенсаторну функцію та підлягають зменшенню. Крім того, заперечував проти вимог про стягнення неустойки, яка згідно діючого законодавства не підлягає нарахуванню та стягненню в період воєнного стану.

Суд погоджується із запереченнями відповідача в частині заявлених вимог про стягнення неустойки, оскільки відповідно до п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, доповненого Законом №2120-ІХ від 15.03.2022 року, встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином, відповідач звільняється від сплати нарахованої позивачем та заявленої до стягнення неустойки в сумі 5600 грн.

В іншій частині, суд враховує, що підписавши кредитний договір, відповідач погодив його умови, у т.ч. в частині визначення розміру процентів за користування кредитними коштами, а також одноразової комісії в сумі 4000 грн.

Згідно встановленого у договорі графіку платежів, загальний розмір процентів за користування кредитними коштами протягом строку кредитування було визначено в сумі 10238 грн. 59 коп.

Зі змісту позовної заяви та долученого до нього розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем заявлено вимоги лише про стягнення заборгованості за тілом кредиту, по процентам та неустойки.

З урахуванням вищенаведеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши факт видачі відповідачу кредиту в сумі 20000 грн., враховуючи розмір процентів, які мав сплатити відповідач згідно умов договору в сумі 10238 грн. 59 коп., комісії в сумі 4000 грн., його звільнення від сплати неустойки в силу п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, доповненого Законом №2120-ІХ від 15.03.2022 року, а також часткове погашення кредиту на суму 13693 грн. 81 коп., суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, стягнувши з відповідача на користь позивача залишок заборгованості за кредитним договором в сумі 20544 грн. 78 коп. (20000 + 10238,59 + 4000 13693,81).

Згідно визначеного у договорі графіку платежів станом на 09.09.2024 року відповідач мав сплатити на погашення кредиту 4102 грн. 12 коп., на погашення процентів 5593 грн. 32 коп., одноразову комісію в сумі 4000 грн., а всього 13695 грн. 44 коп.

Відповідачем було сплачено кошти в сумі 6847 грн. 72 коп. (23.08.2024 року) та в сумі 6846 грн. 09 коп. (09.09.2024 року), а всього в сумі 13693 грн. 81 коп., які згідно графіку платежів та положень ст.534 ЦК України враховуються в першу чергу на погашення комісії та процентів, а залишок на погашення тіла кредиту.

Таким чином, станом на 09.09.2024 року відповідач погасив чергові платежі по процентам в сумі 5593 грн. 32 коп., комісію в сумі 4000 грн., чергові платежі на погашення тіла кредиту в сумі 4100 грн. 49 коп. та мав прострочену заборгованість за черговим платежем по сплаті тіла кредиту в сумі 1 грн. 63 коп.

Інших платежів відповідач в подальшому не здійснював, тому залишок заборгованості за кредитним договором становить 20544 грн. 78 коп., з яких: 15899 грн. 51 коп. заборгованість за тілом кредиту, 4645 грн. 27 коп. - заборгованість по процентам.

З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №13.08.2024-100000857 від 13.08.2024 року, яка утворилась станом на 11.06.2025 року, в сумі 20544 грн. 78 коп., з яких: 15899 грн. 51 коп. заборгованість за тілом кредиту, 4645 грн. 27 коп. - заборгованість по процентам.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України та пропорційно до задоволених позовних вимог (72,92% від ціни позову) з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1766 грн. 41 коп.

Керуючись ст.ст.6,207,526,534,626,627,628,638,641,642,1048-1050,1054 ст.ст.3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,133,141,211,223,247,258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м.Київ, вул.Саксаганського, буд.133-А, ) заборгованість за кредитним договором №13.08.2024-100000857 від 13 серпня 2024 року, яка утворилась станом на 11 червня 2025 року, в сумі 20544 грн. 78 коп., з яких: 15899 грн. 51 коп. заборгованість за тілом кредиту, 4645 грн. 27 коп. - заборгованість по процентам; а також стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1766 грн. 41 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01 грудня 2025 року.

Суддя С.Ю.Казак