РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/188/24

Провадження №2/568/117/24

10 березня 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області суддя Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали цивільної справи №568/188/24

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3

про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до Радивилівського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_3 , в якому просив усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення відповідача без надання іншого житлового приміщення з будинку, за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 08.06.2023 р. здійснено розподіл житлового будинку - виділено ОСОБА_1 , як власнику ідеальної частки житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 площею 161,35 кв.м. По першому поверху житлового будинку виділено площу 81,7 кв.м., а саме: коридор 3,1 кв.м, ванна 3,7 кв.м, прихожа 13,9 кв.м, житлова 15,8 кв.м., житлова 19,6 кв.м., кухня 13,7 кв.м, ганок 11,9 кв.м. По цокольному поверху житлового будинку виділено: гараж 25,6 кв.м., коридор 3,75 кв.м, майстерню 21,9 кв.м, коридор 11,3 кв.м, в`їзд в гараж 17,4 кв.м, всього по цокольному поверху 78,95 кв.м. Відповідачу у цьому будинку виділено по першому поверху житлового будинку 81,7 кв.м. площі; по цокольному поверху житлового будинку виділено 79,95 кв.м. площі, яка складається з двох підсобних приміщень, двох коридорів, кладової, сходової.

Проте, після розподілу житлового будинку в натурі на дві частини, відповідач ОСОБА_3 рішення суду не виконав, від свого майна не вільним цокольний поверх, установив замок на дверях цокольного поверху та не допускає його до цього приміщення, що позбавляє його права користування власністю і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою від 08.02.2024 р. позовну заяву прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 19.03.2024 р. закрито підготовче провадження.

Розгляд справи неодноразово відкладвся за клопотанням відповідача та його представника (16.04.2024 р., 14.05.2024 р., 28.05.2024 р., 09.07.2024 р., 10.09.2024 р., 15.10.2024 р., 26.11.2024 р., 16.12.2024 р., 14.01.2025 р., 20.01.2025 р.

В судовому засіданні від 20.02.2025 р. оголошено перерву.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Наголосили, що відповідач встановив замок на цокольному поверсі його (позивача) частини будинку та чинить перешкоди у користуванні частиною будинку. Зауважили, що відповідач незаконно зайняв кімнати цокольного приміщення своїми речами та відмовляється звільнити приміщення. Просили виселити відповідача з будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 161,35 кв.м.

В судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги заперечили. Наголосили, що відповідач ОСОБА_3 займає цокольне приміщення будинку та здійснює в ньому підприємницьку діяльність; на цокольному поверсі знаходиться майно, яке необхідне відповідачу для здійснення ремонтних робіт автомобілів. Вважає, що нерухоме майно належить йому, а тому звільняти його він не зобов`язаний.

Заслухавши учасників справи, дослідивши докази у справі, суд враховує наступне.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 08.06.2023 р. у справі № 568/362/15-ц, яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 17.10.2023 р., здійснено розподіл житлового будинку в натурі між сторонами - виділено ОСОБА_1 в натурі ідеальної частки житлового будинку з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 в житловому будинку площею 161,35 кв.м. Зокрема, по першому поверху житлового будинку 81,7 кв.м., яка складається з коридору, ванної, прихожої, двох житлових, кухні та ганку; по цокольному поверху житлового будинку площею 79.95 кв.м., яка складається з гаража, двох коридорів, в`їзду в гараж, майстерні.

Виділено ОСОБА_3 в натурі, як власнику 1/2 ідеальної частки житлового будинку з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 в житловому будинку площею в житловому будинку площею 161,35 кв.м. По першому поверху житлового будинку 81,7 кв.м.: ванна, коридор, дві житлові кімнати, кухня, ганок. По цокольному поверху житлового будинку 79,95 кв.м, який складається з двох підсобних, двох коридорів, кладової, сходової (а.с. 7-13).

На підставі наказу Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області №87-а від 14.11.2023 р., 14.11.2023 р. об`єкту нерухомого майна садибному житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що утворився внаслідок виділу в натурі, ОСОБА_1 як власнику ідеальної частки житлового будинку згідно рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 08.06.2023 р. у справі № 568/362/15-ц присвоєно адресу: АДРЕСА_2 (а.с. 5, 6).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.11.2023 р. ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок загальною площею 161,65 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 4).

Згідно технічного паспорту від 16.11.2023 р. будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_2 побудований у 2004 р., загальна площа будинку 161,65 кв.м. (цокольний поверх площею 79,95 кв.м. та перший поверх площею 81,7 кв.м) (а.с. 14-18).

Житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності відповідачу ОСОБА_5 , в якому він зареєстрований та проживає (довідка Єдиного державного демографічного реєстру від 07.02.2024 р.).

В матеріалах справи міститься копія заяви ОСОБА_1 до ВП № 2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області від 09.01.2024 р. про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрало законної сили або перешкоджання їх виконанню (а.с. 19-21).

Відповідно до акту обстеження приміщення КП «Комунальник» Радивилівської міської ради №1903/24 від 19.03.2024 р., комісією здійснено огляд житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_2 . Встановлено, що частина цокольного приміщення площею 79,95 кв.м. (гараж площею 25,6 кв.м., коридор 3,75 кв.м., майстерня 21,9 кв.м., коридор 11,3 кв.м., в`їзд в гараж 17,4 кв.м) не використовується власником ОСОБА_1 , оскільки власником суміжного приміщення ОСОБА_3 встановлено ворота та замок на приватній власності ОСОБА_1 , доступ до приміщення відсутній (а.с. 39-40).

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач посилався на те, що відповідач чинить перешкоди в користуванні майном цокольним приміщенням житлового будинку, при цьому просив усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення відповідача без надання іншого житлового приміщення з будинку, за адресою: АДРЕСА_1 .

Положеннями статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Загальні положення про право власності викладені у главі 23 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких перешкод.

Встановлено, що позивач є власником житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , який складається з цокольного поверху площею 79,95 кв.м та першого поверху площею 81,7 кв.м.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач перешкоджає позивачу у користуванні та розпорядженні цокольним поверхом житлового будинку, що свідчить про порушення прав позивача.

Суд звертає увагу на те, що саме по собі звернення позивача до суду з відповідним позовом про усунення перешкод у користуванні власністю й заперечення відповідача щодо його задоволення, свідчить про наявність таких перешкод. (Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі № 334/815/21, він 15 травня 2023 року у справі №761/47520/17, від 17 квітня 2024 року у справі № 553/1602/21).

Велика Палата Верховного Суду у справі №227/3760/19-ц рішення від 26 жовтня 2022 року зробила висновок, що заняття приміщення фактичним користувачем треба розглядати як таке, що не позбавляє власника його права володіння на майно, не створює перешкоди у розпорядженні цим майном, а створює перешкоди у користуванні володільцем своїм майном. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник приміщення вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном. Саме такі позовні вимоги висуває позивач.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині усунення перешкод у користуванні та розпорядженні позивачем цокольним поверхом житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 79,95 кв.м. шляхом виселення відповідача з вказаного приміщення, підлягає задоволенню.

Виселення відповідача з цокольного приміщення житлового будинку є законним та пропорційним заходом, який переслідує легітимну мету та є необхідним у демократичному суспільстві, оскільки інтереси позивача, як власника спірного нерухомого майна, перевищують інтереси відповідача, в якого відсутні правові підстави користуватися чужим майном.

Разом з тим, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні та розпорядженні іншою частиною будинку першим поверхом площею 81,7 кв.м, а тому позовні вимоги в частині цієї частини будинку задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, судові витрати слід покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення- задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 цокольним поверхом житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 79,95 кв.м., шляхом виселення ОСОБА_3 з вказаного приміщення.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 605,6 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Повний текст рішення виготовлений 10.03.2025 р.

Суддя А.О. Сільман