Справа № 724/3998/24
Провадження № 2/724/85/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.,

за участі секретаря судового засідання: Мазної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

І. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості .

В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначає, що 26.10.2023 року між відповідачем та ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» був укладений кредитний договір № 188, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 5 000 грн. Шляхом переказу на його платіжну картку. Відповідач ознайомлений із ставкою відсотків за користування кредитними коштами. Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису.

ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» умови кредиту виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит. Відповідач з свого боку не виконав умови кредитного договору.

На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» заборгованість за кредитним договором№188 від 26.10.2023 року у розмірі 63875,00 грн., яка складається із 5 000 грн., - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 58 875,00 грн., - прострочена заборгованість за відсотками за період з 26.10.2023 року по 25.10.2024 року, а також судові витрати: 3028,00 судового збору та 10 000 грн. витрати на правову допомогу.

07.02.2025р. на адресу суду надійшов відзив на позов заяву від представника відповідача Роскрут В.В., в якому повідомляє, що вимоги позивача, які викладені в позовній заяві, відповідачем визнаються частково.

Так відповідач позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 5000,00 грн. визнає повністю. Щодо нарахованих процентів за користування кредитом, зазначає, що 22.11.2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023р. та яким внесено зміни до ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч.5 ст. 8 цього закону максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%.

Зазначені зміни також поширюються на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання ним чинності. При цьому, надавачі фінансових послуг, якими є позивач, зобов`язалася привести свою діяльність у відповідність до вказаних змін.

У той же час, п.17 Прикінцевих та Перехідних положень закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %, протягом наступних 120 днів 1,5 %.

Однак позивач, не зважаючи на те, що кредитний договір від 26.10.2023 продовжив свою дію після 24.12.2023, оскільки укладений на строк до 25.10.2024 не привів свою діяльність відповідно до вимог чинного законодавства.

За таких обставин, відповідач погоджується, щодо розміру щоденної ставки за період з 26.10.2023 по 24.12.2023 є 3,5 % щодня, а тому сума відсотків становить 10500,00грн.

Однак, починаючи з 25.12.2023 протягом перших 120 днів щоденний розмір відсотків за кредитом не міг бути більшим за 2,5 %, а протягом наступних 120 днів 1,5 %, а в подальшому 1%.

Таким чином:

- за період з 25.12.2023 по 22.04.2024 (120 днів) розмір відсотків становить 15 000,00 грн. з розрахунку 2,5 % за день;

- за період з 23.04.2024 по 20.08.2024р. розмір відсотків становить 9000,00 грн. з розрахунку 1,5 % за кожен день;

- за період з 21.08.2024 по 25.10.24 (у межах позовних вимог) розмір відсотків становить 3250,00 грн. з розрахунку 1 % за кожен день.

Таким чином, загальна сума заборгованості за процентами складає 33 775,00 грн.

Також представник відповідача, просить суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 4000,00 грн., оскільки матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час, звернення до суду з позовами про стягнення боргу за кредитними договорами носить масовий характер, тому не потребує значних затрат, даний спір є незначної складності, а справа розглядається без виклику сторін, у спорах такого характеру судова практика є сталою.

03.03.2025р. на адресу суду від позивача надійшли письмові пояснення:

- щодо укладення Договору №188 від 26.10.2023р. в електронній формі, а також ознайомлення відповідача з Правилами надання грошових коштів у позику зазначає, що такий був укладений та підписаний відповідачем електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором;

- щодо нарахування відсотків за договором №188 від 26.10.2023р. зазначає, що умовами договору встановлено процентну ставку в розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Пояснює, що звертає стягнення на заборгованість за простроченими процентами та сумою кредиту за період з 26.10.2023р. по 25.10.2024р. Стверджує, що денна процентна ставка повинна розраховуватися з урахуванням законодавчих обмежень саме на дату укладення договору після набрання чинності Законом №3498-ІХ, в тому числі строк кредитування за яким триватиме після 21.08.2024р. Звертає увагу, що зміни до кредитного договору не вносились, то відповідно правових підстав для перерахунку денної процентної ставки немає;

- щодо витрат на професійну правничу допомогу, то вважає, що підстав для їх зменшення не має, оскільки в матеріалах справи наявні всі необхідні документи підтверджуючі витрати на правову допомогу, зокрема щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, яка була сплачена позивачем.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 23.01.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Вказану ухвалу та копію позовної заяви з додатками було направлено відповідачу, яку вона отримала 30.01.2025р.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Так, 26.10.2023 року між відповідачем та ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» був укладений кредитний договір № 188, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 5 000 грн. шляхом переказу на його платіжну картку. Відповідач ознайомлений із ставкою відсотків за користування кредитними коштами. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису (а.с.6-11).

Кредитний договір підписано шляхом накладання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Товариство зобов`язується надати позичальнику грошові кошти, а останній зобов`язався повернути його та сплатити відсотки за користування ним (п.1.1. договору):

- сторони погодили суму кредиту 5 000 грн. (п.1.1);

- процентна ставка 3,5 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (п.1.2.).

- строк кредитування 365 днів (п.1.3);

- кредитні кошти надаються позичальнику на електронний платіж НОМЕР_1 (п.1.7) через платіжний сервіс FONDY.

Розмір та строки сплати позичальником платежів за договором погоджений сторонами в Додатку до договору №1 (а.с.10)

Судом досліджено анкету клієнта, де зазначені паспортні дані відповідача, суму кредиту (5000,00 грн.), дату отримання кредиту (26.10.2023), строк кредиту (365 днів), процентна ставка (3,5%), періодичність сплати чергового платежу (30 днів) та номер банківського рахунку (а.с.19)

З платіжного доручення № 673209643 від 26.10.2023 вбачається, що ТОВ «КЛТ КРЕДИТ) перерахувало кошти ОСОБА_1 , у розмірі 5 000 грн. на рахунок НОМЕР_2 , як це передбачено п. 1.7 договору.(а.с.12)

Згідно інформації, яка витребувана в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 . Також фінансовий номер за вказаною платіжною карткою за період з 26.10.2023 року по 31.10.2023 року: НОМЕР_4 .

Зі змісту виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 26.10.2023 по 31.10.2023 вбачається, що 26.10.2023р. відбулося зарахування переказу на її карту № НОМЕР_3 в сумі 5000,00 грн.

Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 31.10.2024р. заборгованість відповідача станом на 31.10.2024 року не погашена та становить 63 875,00 грн., з яких: 5000,00 заборгованість за сумою кредиту; 58 875,00 грн. прострочені відсотки (за період з 26.10.2023р. по 25.10.2024р.) (а.с.13-17).

Дослідженні судом письмові докази підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання ним кредитних коштів, а також неналежне виконання ним умов договору.

При цьому судом враховується, що відповідачем не спростовано факту укладення кредитного договору, як і факту отримання кредитних коштів, а навпаки відповідач визнає частково позовні вимоги.

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Щодо укладення кредитного договору в електронному вигляді.

Як встановлено судом, 26.10.2023 року між ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 , укладено договір №188 в електронній формі, шляхом підписання такого за допомогою одноразового ідентифікатора.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже судом встановлено, що вказаний кредитний договір №188 було укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 562070. Зазначені обставини відповідачем не спростовані.

Щодо нарахованих процентів за користування кредитом.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 31 жовтня 2024 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 63875,00 гривень, з яких 5000,00 гривень заборгованість за кредитом, 58875,00 гривень заборгованість за процентами (за період з 26.10.2023р. по 25.10.2024р.) із застосуванням процентної ставки в розмірі 3,5 % (а.с.13-17).

Відповідно до п. 1.2. договору процентна ставка за користування кредитом становить 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Як вбачається з матеріалів справи, з 09 червня 2023 року по 22 червня 2023 року (включно) нарахування процентів протягом заявлено строку відбувалось за зниженою процентною ставкою 2,5%. З 23 червня 2023 року по 03 квітня 2024 року (включно) застосовано стандартну процентну ставку 3,0 % у зв`язку із простроченою заборгованістю, після чого проценти більше не нараховувалися.

Визначаючись із розміром заборгованості у частині процентів за користування кредитом, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з наступного.

Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року.

Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-XI «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Згідно з частиною 5 статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за процентами за період з 26.10.2023р по 25.10.2023р. становить 58875,00 грн., які були нараховані за процентною ставкою 3,5 %, тобто у розмірі більшому ніж встановлений законом.

В зв`язку з наведеним суд приходить до висновку, що розмір заборгованості за вказаний період підлягає перерахунку, виходячи з встановленого пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» , а саме:

- за період з 26.10.2023 по 24.12.2023 за ставкою 3,5 %, що становить 10500,00грн.;

- за період з 25.12.2023 по 22.04.2024 (120 днів) за ставкою 2,5 %, що становить 15 000,00 грн.;

- за період з 23.04.2024 по 20.08.2024р. (120 днів) за ставкою 1,5 %, що становить 9000,00 грн.;

- за період з 21.08.2024 по 25.10.24 (у межах позовних вимог) за ставкою 1%, що становить 3250,00 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості за процентами складає 37 750,00 грн.

За таких обставин, позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність нарахування заборгованості за відсотками у розмірі 58 875,00 грн.

Враховуючи встановлені судом обставини, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 42750,00грн., а саме щодо стягнення основного боргу в сумі 5000,00 грн., процентів за користування кредитом в сумі 37750,00 грн. (за період з 26.10.2023р. по 25.10.2024р.). В решті частині позову щодо стягнення процентів в сумі 21125,00 грн. відмовити за безпідставністю.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Щодо стягнення судових витрат зі сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи те, що позов задоволено судом частково, а саме 66,93 % з відповідача підлягє стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 2026,64 грн.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит» в позовній заяві просило стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 грн.

В обгунутування даної суми до позовної заяви додано:

- договір про надання юридичних послуг №16/09/2024 від 16.09.2024р., укладений між ТОВ «КЛТ Кредит» та ФОП ОСОБА_2 , який здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва №2412 від 23.10.2018р. (а.с.30-31);

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Руденка К.В. (а.с.32);

- довіреність від 17.09.2024р. видану ТОВ «КЛТ Кредит» адвокату Руденку К.В. на представлення інтересів (а.с.33);

- витяг з реєстру №1 до акту приймання- передачі наданих послуг від 23.09.2024р., де визначено обсяг послуг, наданих адвокатом, а саме: підготовка позовної заяви про стягнення заборгвоаності з ОСОБА_1 за кредитним договором №188 від 26.10.2023, клопотання про витребування доказів, складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику, вартістю 10 000,00 грн. (а.с.35);

- платіжну інструкцію №554 від 27.09.2024р. про сплату юридичних послуг (а.с.36).

Представник відповідача скористався своїм правом на висловлення заперечення щодо розміру витрат позивача на правничу допомогу. Так, у відзиві на позовну заяву від 07.02.2025р. просить суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 4000,00 грн. Зокрема зазначає, що спір виник між сторонами у справі, яка відноситься до категорії спорів, що виникають у звязку з стягненням заборгованості за порушення грошового зобовязання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час. Звертає увагу, що звернення до суду ТОВ «КЛТ Кредит» з позовами про стягнення боргу за кредитними договорами носить масовий характер, тому не потребують великих профечсійних затрат. Даний спір є незначної складності, справа розглядається без виклику сторін, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів чи підзаконних актів, які підлягають застосуванню спірні правовідносини не передбачають, тому вважає, що послуги адвоката за даною категорією справ є стандартними послугами.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч.4 ст. 137 ЦПК України.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) Верховний Суд, аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороні під час розгляду справи у суді першої інстанції, врахував, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.

З урахуванням викладеного, дослідивши матеріали цивільної справи, враховуючи принципи розумності, співмірності й нескладності справи, враховуючи, що матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час, розгляд справи проводився у спрощеному провадженні без виклику сторін, суд, приходить до висновку щодо зменшення заявлених до стягнення позивачем витрат до 7000,00 грн.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені судом частково (66,93%), а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 4685,10 грн.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 12, 76-81, 141, 259, 263- 265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» (зареєстроване місце знаходження: 03035, площа Солом`янська, буд. 2, прим.4, м. Київ) заборгованість за кредитним договором №188 від 26.10.2023р. у розмірі 42750,00грн. (сорок дві тисячі сімсот п`ятдесят дві гривні), з яких 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень) основний борг, 37750,00 грн. (тридцять сім тисяч сімсот п`ятдесят гривень) - проценти за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» (зареєстроване місце знаходження: 03035, площа Солом`янська, буд. 2, прим.4, м. Київ) судовий збір у розмірі 2026,64 грн. (дві тисячі двадцять шість гривень 64 коп.), витрати професійну правничу допомогу в розмірі 4685,10 грн. (чотири тисячі шістсот вісімдесят пять гривень 10 коп.).

В решті частині позову щодо стягнення процентів в сумі 21125,00 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 10 березня 2025 року.

Суддя: Л. Л. ГУРАЛЬ