ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 953/1082/25
Номер провадження 22-ц/818/3046/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,

суддів Маміної О.В., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 березня 2025 року в складі судді Кононенко Т.О. по справі № 953/1082/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 31 травня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір позики № 75458137, за умовами якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти у позику у розмірі 10 000,00 грн з процентною ставкою 1,99% за кожен день користування позикою.

30 грудня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 30-12/2021, за яким ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики № 75458137 від 31 травня 2021 року.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників, в тому числі за договором позики № 75458137 від 31 травня 2021 року.

У порушення умов договору позики ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 29 059,20 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 000,00 грн; за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 18 721,10 грн; інфляційні збитки 292,08 грн; 3% річних 46,02 грн.

Просило стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість за договором № 75458137 від 31 травня 2021 року у розмірі 29 059,20 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн.

19 лютого 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, визнати нікчемним договір позики від 31 травня 2021 року № 75458137 та визнати дії ТОВ «Коллект Центр» щодо розголошення персональних даних громадян України протиправними. Відзив мотивовано тим, що він дійсно 31 травня 2021 року подав заявку до ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» з проханням надати кредит для погашення інших мікрозаймів. При цьому надав всі свої необхідні реквізити і дав дозвіл на використання своїх особистих даних для перевірки на предмет платоспроможності і перевірку своєї кредитної історії. Позикодавець врахував всі ризики неповернення кредиту та запропонував йому позику у розмірі 10 000,00 грн. До грудня 2021 року він фактично сплатив тіло кредиту. Окрім суми сумнівних нарахованих процентів, позикодавець без будь-якого письмового пояснення та повідомлення його про зміни умов кредитування почав самостійно нараховувати додаткові кошти. Позикодавець навмисно приховав реальний графік погашення платежів, принцип розрахунку процентної ставки у разі прострочки, чим ввів його в оману. Позикодавець та його правонаступники не повідомляли його про підвищення процентної ставки за користування позикою; про пролонгацію договору та її умови; про залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості або відступлення права вимоги за договором. Крім того, вказав про пропуск строку позовної давності. Зазначив, що надані суду копії документів є сумнівними, у зв`язку з чим просив витребувати у позивача їх оригінали. Оприлюднення у реєстрі боржників персональних даних клієнтів банку є суттєвим порушенням.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04 березня 2025 року позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задовол ено частково. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитом в сумі 16 210,00 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1351,10 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що у зв`язку з неналежним виконанням умов договору позики у відповідача утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з нього на користь позивача як нового кредитора. Заборгованість за процентами стягнута за період з 31 травня 2021 року по 28 серпня 2021 року з урахуванням його продовження у порядку, визначеному Правилами надання грошових коштів у позику, та часткової сплати заборгованості позичальником. У стягненні 3 % річних та інфляційних втрат відмовлено, оскільки їх нарахування не відповідає приписам пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. Строк позовної давності не пропущений з урахуванням його продовження на час карантину та воєнного стану. Витрати на правничу допомогу стягнуто пропорційно складності справи та обсягу наданих послуг.

На вказане судове рішення 03 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не витребував у позивача оригінали документів, які б підтвердили або спростували дійсність договору позики від 31 травня 2021 року № 75458137. Суд має перевіряти оригінал поданого в електронній формі документа, а не його паперову копію. Натомість переглянувши лише копію договору позики суд встановив чинність правочину і дійсність електронних підписів, дату і час підписання, технологію укладення договору тощо. На його електронну пошту 31 травня 2021 року не надходило повідомлень з пропозицією укласти саме договір позики № 75458137, електронний підпис одноразовим ідентифікатором Ib5b9Qq1QY він не отримував і не відправляв, тому договір № 75458137 вважає недійсним. Грошових коштів в розмірі 10 000,00 грн на свій банківський рахунок саме від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» згідно з договором позики від 31 травня 2021 року №75458137 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) він не отримував, відповідного фінансового документу про перерахування йому коштів позивачем не надано, а довідка ТОВ «Фінекспрес» не є належним доказом перерахування коштів. Також суду не надано оригіналу договору факторингу і доказів його попередження про зміну кредитора. На його особистій сторінці кредитних історій є інформація про два договори від 31 травня 2021 року: № 4904695 та № 75458137, який він не укладав. Позикодавець не міг надати йому позику в один день на одну й ту ж саму суму за двома різними номерами договорів.

28 квітня 2025 року від ТОВ «Коллект Центр» через систему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому воно просило залишити її без задоволення. Відзив мотивовано тим, що між первісним позикодавцем і позичальником укладено договір в електронній формі, підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам чинного законодавства. Ідентифікація відповідача здійснювалася в ІТС, яке належить первісному кредитору. У матеріалах справи міститься лист ТОВ «ФК «Фінекспрес», відповідно до якого первісним кредитором було перераховано позичальнику кредитні кошти. На спростування отримання коштів відповідачем не надано банківської виписки зі свого рахунку. Більш того, відповідач тривалий час частково сплачував заборгованість, що свідчить про визнання ним факту укладення договору, отримання кредитних коштів та погодження з умовами кредитування. Вимога відповідача про витребування доказів є безпідставною, адже він не зазначає про вжиття заходів для самостійного отримання таких доказів та обставин, які мають підтвердити або спростувати такі докази. Кредитний договір було підписано сторонами, екземпляр договору надано відповідачу. Відповідач не обґрунтував свої сумніви у дійсності даного договору. Дослідження судом оригіналів договору факторингу та відступлення прав вимоги не є необхідним для повного і всебічного розгляду справи, з огляду на те, що такі договори не є предметом спору. Крім того, заперечення відповідача про наявність двох кредитних договорів є недоречним, оскільки в рамках даної справи розглядається спір про стягнення заборгованості за договором №75458137.

28 квітня 2025 року ТОВ «Коллект Центр» через систему «Електронний суд» подало до суду клопотання про розгляд справи з викликом сторін, яке ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 травня 2025 року залишено без задоволення.

02 травня 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надав відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій вказав, що ним було укладено саме договір № 4904695 від 31 травня 2021 року, за яким отримано позику 10 000,00 грн, натомість договір № 75458137 створений штучно, він його не укладав і не підписував. Просив витребувати у позивача: оригінал електронного договору позики від 31 травня 2021 року № 75458137 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) між позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ним, який було сформовано і підписано за допомогою електронних пристроїв; оригінал договору відступлення права вимоги по договору позики від 31 травня 2021 року № 75458137 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) між позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал», відносно позичальника ОСОБА_1 ; фінансовий бухгалтерський розрахунок надходження платежів і погашення заборгованості по кредиту; оригінал договору відступлення права вимоги по договору позики від 31 травня 2021 року № 75458137 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» відносно позичальника ОСОБА_1 .

09 травня 2025 року ТОВ «Коллект Центр» через систему «Електронний суд» надало заперечення, в яких наголосив на тому, що наявність договору № 4904695 жодним чином не спростовує укладення договору № 75458137 та не свідчить про будь-яку підробку документів. Договір № 75458137 було підписано сторонами, та він тривалий час виконувався відповідачем.

12 травня 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав клопотання про витребування оригіналу електронного доказу, аналогічне клопотанню про витребування доказів, викладеному у відповіді на відзив на апеляційну скаргу від 02 травня 2025 року.

20 травня 2025 року ТОВ «Коллект Центр» через систему «Електронний суд» надало заперечення на клопотання про витребування оригіналу електронного доказу, мотивоване тим, що відповідач не наводить будь-яких підстав витребування вказаних документів, не зазначає про вжиття заходів для самостійного отримання таких доказів та не зазначає обставин, які мають підтвердити або спростувати такі докази. Клопотання подано з пропуском строку на його подачу, не містить заяви про поновлення пропущеного строку на вчинення процесуальної дії із зазначенням поважних підстав такого пропуску. Вимога про витребування документів є безпідставною, витребування документів є недоречним та необґрунтованим в рамках даної справи, а лише свідчить про затягування розгляду справи та не відповідає завданню цивільного судочинства.

Клопотання ОСОБА_1 про витребування оригіналів доказів колегія суддів залишає без задоволення, виходячи з наступного.

Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом (частини 1 - 3 статті 100 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15 липня 2022 року у справі № 914/1003/21 зазначено, що «паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, в якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина 3 статті 96 ГПК України), який, в свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини 2 статті 73 ГПК України). Таким чином, подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу (такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 922/51/20, від 14 грудня 2021 року у справі № 910/17662/19). Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частини 5, 6 статті 96 ГПК України)».

Зазначені висновки підтримано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року в справі № 916/3027/21 (провадження № 12-8гс23).

У справі, що переглядається, ТОВ «Коллект Центр» разом з позовною заявою, поданою через «Електронний суд», надано як докази копії договору позики № 75458137 від 31 травня 2021 року, договорів факторингу № 30-12/2021 від 30 грудня 2021 року та відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року. Обґрунтованих підстав для сумнівів у їх дійсності та відповідності паперових копій оригіналам відповідачем не наведено. Договори факторингу і відступлення права вимоги не є предметом спору у даній справі, їх чинність не оспорюється. ОСОБА_1 як сторона договору позики, укладеного в електронній формі, має його примірник та не був позбавлений можливості надати його до суду, однак не обґрунтував неможливості самостійно надати такий доказ. Будь-яких доказів на їх спростування та на підтвердження своїх сумнівів щодо дотримання порядку укладення договору і відступлення прав вимоги відповідач не надав, не обґрунтував підстав вважати подані позивачем докази неналежними або недопустимими.

Вказане свідчить про відсутність підстав для дослідження оригіналів електронних доказів за наявності в матеріалах справи паперових копій цих доказів та за відсутності обґрунтованих сумнівів у їх відповідності оригіналу. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12 червня 2023 року у справі № 263/3470/20, провадження № 61-7018св21.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 березня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 31 травня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 75458137 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав позичальнику позику у розмірі 10 000,00 грн строком на 30 днів (до 30 червня 2021 року), за яким нараховується 0,69% - знижена процентна ставка на день, 2,7% на день - процентна ставка за понадстрокове користування позикою, її частиною, на день (не застосовується в період карантину), орієнтовна реальна річна процентна ставка 886,52 % (а.с. 23).

У пункті 3 договору зазначено, що позикодавець надає позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку № 1 до Договору, який є його невід`ємною частиною.

Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики (п. 4 договору).

Позичальник розуміє та погоджується, що у випадку неналежного виконання зобов`язань за договором позикодавець має право відступити право вимоги за договором або звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості (п.5.5 договору).

Договір підписано в електронному вигляді електронним підписом одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 lb5b9Qq1QY, в ньому вказані його РНОКПП, номер паспорта, адреса, телефон, адреса електронної пошти та рахунок НОМЕР_1 (а.с. 23).

Як вбачається з додатку № 1 до договору позики № 75458137 - таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, сума кредиту за договором 10 000,00 грн, проценти за користування кредитом 2070,00 грн, всього чиста сума кредиту за розрахунковий період з 31 травня 2021 року по 30 червня 2021 року 12 070,00 грн (а.с. 24).

На підтвердження переказу ОСОБА_1 позики у розмірі 10 000,00 грн надано довідку ТОВ «ФК «Фінекспрес» № КД-000004141/ТНПП від 17 грудня 2024 року, якою товариство підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23 січня 2018 року, укладеного з останнім, та завершення наступної платіжної операції: 31 травня 2021 року на суму 10 000,00 грн за номером платіжної картки НОМЕР_1 , номер платежу еа1ced3d-fc62-4b3d-886a-cede371b396b, а також лист ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Вердикт Капітал» від 18 грудня 2024 року (а.с. 36-41).

Як вбачається з наданого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за договором № 75458137 від 31 травня 2021 року станом на 30 грудня 2021 року становила 28 721,10 грн, з яких 10 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 18 721,10 грн - заборгованість за нарахованими процентами. При цьому, на рахунок погашення зараховано 9298,90 грн (а.с. 42-52).

30 грудня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 30-12/2021, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі до ОСОБА_1 за договором позики № 75458137 від 31 травня 2021 року на суму 28 721,10 грн, що підтверджується реєстром боржників до договору (а.с. 55-67).

З розрахунку ТОВ «Вердикт Капітал» вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за договором № 75458137 від 31 травня 2021 року станом на 10 січня 2023 року становить 28 721,10 грн, з яких 10 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 18 721,10 грн - заборгованість за нарахованими процентами, крім того, нараховано 3% річних за період з 30 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 46,02 грн та інфляційні збитки за січень-лютий 2022 року у розмірі 292,08 грн, всього заборгованість 29 059,20 грн (а.с. 53).

У подальшому 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі до ОСОБА_1 за договором позики № 75458137 від 31 травня 2021 року на суму 29 059,20 грн, що підтверджується реєстром боржників до договору, актом приймання-передачі реєстру боржників від 10 січня 2023 року, актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28 лютого 2023 року (а.с.68-79).

Відповідно до наданого ТОВ «Коллект Центр» розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за договором № 75458137 від 31 травня 2021 року станом на 02 січня 2025 року становить 29 059,20 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 10 000,00 грн, за нарахованими процентами 18 721,10 грн, 3% річних 46,02 грн та інфляційні збитки 292,08 грн (а.с. 54).

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.

З договору позики № 75458137 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 31 травня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт, та ОСОБА_1 підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, провадження № 61-1602св20, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, провадження № 61-2303св21, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, провадження № 61-16059св21, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20, провадження № 61-2902св21.

Доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були викрадені/використані іншими особами для укладення договору від його імені, відповідачем до суду не надано. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій відповідач не звертався. Доказів відсутності волевиявлення на укладання договору відповідачем не надано.

Отже, відповідач уклав із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Отримання ОСОБА_1 позики у розмірі 10 000,00 грн підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» № КД-000004141/ТНПП від 17 грудня 2024 року і листом ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Вердикт Капітал» від 18 грудня 2024 року. Відомості, що картка, на яку було здійснено переказ коштів, не належить відповідачу, відсутні.

Заперечення відповідача в апеляційній скарзі щодо укладення ним вказаного договору і отримання позики колегія суддів відхиляє, оскільки у відзиві на позовну заяву він визнавав, що дійсно 31 травня 2021 року звернувся до ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за отриманням позики, яку до грудня 2021 року частково виплачував, при цьому на не підписання договору і не отримання коштів не посилався. За таких умов суд вважає зміну ОСОБА_1 своєї позиції в ході розгляду справи недобросовісною поведінкою.

Твердження відповідача щодо укладення ним іншого договору - № 4904695, а не № 75458137, колегія суддів також не бере до уваги, оскільки позичальник не обмежений у кількості договорів, які могли бути ним укладені, та наявність ще одного договору позики жодним чином не спростовує укладення договору № 75458137, заборгованість за яким є предметом спору.

Відступлення (продаж) прав вимоги за договором № 75458137 від 31 травня 2021 року не суперечить статті 514 ЦК України, підтверджується наданими позивачем доказами, зокрема, копіями договорів факторингу від 30 грудня 2021 року та відступлення прав вимоги від 10 січня 2023 року, реєстрів боржників до вказаних договорів, копіями платіжних документів.

Неповідомлення позичальнику про відступлення права вимоги не звільняє його від виконання обов`язку за договором позики.

Договір позики, укладений між відповідачем та первісним кредитором, а також укладені наступні договори факторингу та відступлення прав вимоги, кінцевим кредитором за яким є ТОВ «Коллект Центр», у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Вказана вище сума позики у повному обсязі ОСОБА_1 не повернута ані первісному кредитору, ані наступним кредиторам, на погашення боргу зараховано лише 9298,90 грн.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з розміром заборгованості, стягнутої судом першої інстанції з відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 (провадження № 14-318цс18), викладено правові висновки про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19).

Як вбачається з матеріалів справи 31 травня 2021 року між сторонами договору було погоджено строк кредитування 30 днів (до 30 червня 2021 року), розмір процентів в день - 0,69%, загальну вартість позики з урахуванням процентів 12 070,00 грн.

Водночас, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачу нараховано заборгованість у розмірі 28 721,10 грн, з яких 10 000,00 грн - основний борг, 18 721,10 грн - заборгованість за відсотками, що нараховані за період з 31 травня 2021 року по 28 серпня 2021 року у розмірі по 69,00 грн на день, а надалі з 31 серпня 2021 року по 27 листопада 2021 року у розмірі по 199,00 грн на день, тобто, поза межами строку кредитування. При цьому, відповідно до умов договору позики сторонами було узгоджено вартість кредиту виходячи з ставки 0,69 % на день, тобто 69,00 грн.

При визначенні розміру заборгованості за процентами суд першої інстанції виходив з того, що Правилами надання грошових коштів у позику, зокрема, визначено дію договору, його пролонгацію, та інші умови.

Так, відповідно до п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) нараховуються проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. У розділі 7 Правил визначено порядок продовження строку користування позикою.

Однак, колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на зазначені Правила, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила розумів відповідач та ознайомився і погодився саме з ними, підписуючи договір.

Наданий позивачем примірник Правил належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини 1 статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки кредитор мав можливість додати до позовної заяви витяг з Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Надані позивачем Правила з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання кредитором додаткових заходів, які збільшують вартість позики, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені умовами укладеного і підписаного між сторонами договору.

Зазначений висновок узгоджується з висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Судова колегія звертає увагу на те, що надана позивачем копія Правил не підписана ОСОБА_1 , а договір, підписаний сторонами, не містить умов щодо пролонгації позики і зміни процентної ставки.

Зважаючи на відсутність підстав для нарахування відсотків після 30 червня 2021 року, судова колегія вважає, що стягненню зі ОСОБА_1 підлягає заборгованість у розмірі 2 771,10 грн з розрахунку: 12 070,00 грн (тіло позики 10 000,00 грн та проценти за 30 днів за ставкою 0,69% у розмірі 10 000,00 х 0,69% х 30 = 2070,00 грн) 9298,90 грн (кошти, що були внесені в рахунок погашення боргу), що відповідає умовам договору позики.

У стягненні 3% річних в розмірі 46,02 грн та інфляційних збитків у розмірі 292,08 грн судом першої інстанції відмовлено, та сторонами в цій частині рішення суду не оскаржувалось, тож апеляційний суд не вбачає підстав для його перегляду щодо вказаних вимог.

Отже, рішення суду в частині стягнення заборгованості за позикою ухвалено з неповним з`ясуванням обставин справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, що згідно зі статтею 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду та зменшення суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачана користь ТОВ «Коллект Центр», з 16 210,00 грн до 2771,10 грн.

Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

За подання позову ТОВ «Коллект Центр» сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн (а.с. 1).

За надання послуг з правничої допомоги, а саме усної консультації та складання позовної заяви, ТОВ «Коллект Центр» сплачено Адвокатському об`єднанню «Лігал Ассістанс» 9000,00 грн на підставі договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року та акту № 1 про надання юридичної допомоги від 27 грудня 2024 року (а.с. 15-22).

Доводів щодо неспівмірності судових витрат на правничу допомогу апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить, тож суд апеляційної інстанції розподіляє їх пропорційно задоволених вимог.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задоволено частково, на 9,5%, тому судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 230,13 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 855,00 грн (9000,00 х 9,5%), понесені в суді першої інстанції, підлягають стягненню зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр».

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 3633,60 грн (а.с. 134).

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, відповідно на 90,5%, тому судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 3 288,41 грн (3633,60 х 90,5%) підлягає стягненню з ТОВ «Коллект Центр» на його користь.

Шляхом взаємозаліку зазначених сум судового збору з ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 058,28 грн (3288,41 230,13).

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 березня 2025 року змінити, зменшивши суму заборгованості за договором позики № 75458137 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що підлягає стягненню зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», з 16 210,00 грн до 2 771 (дві тисячі сімсот сімдесят одна) грн 10 коп.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 3058 (три тисячі п`ятдесят вісім) 28 коп.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306) витрати на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, в розмірі 855 (вісімсот п`ятдесят п`ять) грн 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 грудня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина