справа № 691/567/23
провадження № 2-др/691/1/25
УХВАЛА

06 березня 2025 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді Черненка В.О.

за участю секретаря судового засідання Шаповал Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про приєднання до матеріалів справи доказів на підтвердження витрат відповідача на правничу допомогу у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права особи на частку у спільному майні та присудження компенсації,

ВСТАНОВИВ:

21.11.2024 року судом було ухвалено рішення у вказаній справі, яким у задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права особи на частку у спільному майні та присудження компенсації, відмовлено в повному обсязі. Повернуто ОСОБА_3 167710 (сто шістдесят сім тисяч сімсот десять) гривень 00 копійок внесених на депозитний рахунок суду для зарахування коштів НОМЕР_1 , згідно квитанції № 0.0..1 від 21.06.2023 року.

28.11.2024 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Захарченко Н.О.про приєднання до матеріалів справи доказів на підтвердження витрат відповідача на правничу допомогу, в обґрунтування якої зазначено, що в провадженні Городищенського районного суду Черкаської області перебувала справа № 691/567/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права особи на частку у спільному майні та присудження компенсації.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 21.11.2024 року у задоволенні позовної заяви відмовлено.

Згідно з поданим відзивом відповідач визначила попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які остання очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи у розмірі 20 000 грн. та з посиланням на положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України вказала, що відповідні докази будуть подані додатково упродовж 5 днів з моменту ухвалення судового рішення у справі.

Враховуючи кількість судових засідань у даній справі витрати відповідача на правничу допомогу склали 20000 гривень.

На підтвердження витрат відповідача на професійну правничу допомогу надали договір про надання правничої допомоги від 04.08.2022 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Захарченко Н.О.; додаткову угоду №1 до нього, згідно з якою визначено, що «Вартість послуг (гонорару) з надання правничої допомоги Клієнту щодо представлення її інтересів в суді у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про припинення права особи на частку у спільному майні та присудження компенсації, представництва її інтересів перед органами влади та у суді, із вчиненням усіх процесуальних дій (прийняттям процесуальних рішень) визначається у фіксованому розмірі та складається з таких платежів: 20 000 гривень, які сплачуються Клієнтом в строк до 31.12.2024; рахунок адвоката 21.11.2024 року, наданий відповідачу на суму 20000 гривень; акт приймання-передачі наданих послуг на суму 20000 гривень; детальний опис робіт (наданих послуг), здійснений адвокатом Захарченко Н.О на виконання умов договору про надання правничої допомоги.

Згідно з вказаними доказами вважає доведеним факт надання відповідачу правничої допомоги. При цьому вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 ст. 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 ст. 137 ЦПК України). З викладеного вбачається, що суд вправі зменшувати розмір витрат на правову допомогу, але лише в разі заявлення іншою стороною клопотання про їх не співмірність. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.03.2018, справа №907/357/16, від 22.11.2019, справа №902/347/18, від 16.03.2021, справа № 520/12065/19, багатьох інших подібних.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Верховним Судом у постанові від 06.03.2019, справа № 922/1163/18 сформовано висновок про правильне застосування цієї норми, зазначивши, що:

Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

На цей же висновок посилається Верховний Суд у постановах від 26.11.2020, справа № 922/1948/19, від 15.06.2021, справа № 922/2495/20, від 07.09.2020 справа № 910/4201/19.

Зважаючи на те, що гонорар адвоката, згідно з положеннями додаткової угоди №1 визначений як фіксована сума, адвокат не має обов`язку обчислювати фактичну кількість часу, витраченого при наданні послуг клієнту, та в свою чергу фактична кількість затраченого адвокатом часу не впливає на визначення розміру гонорару.

При цьому за змістом частини 7 статті 139 ЦПК України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Такий висновок про застосування норм права викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 03.10.2019, справа № 922/445/19, від 26.06.2019, справа №813/481/18, від 21.01.2021 року, справа №280/2635/20, від 10.11.2021 року, справа № 329/766/18, від 01.09.2021 року, справа № 178/1522/18 .

Оскільки в додатковій угоді №1 сторони погодили, що гонорар адвоката підлягає сплаті у строк до 31.12.2024 року, строк його сплати не настав, а отже відповідач не зобов`язаний надати підтвердження сплати гонорару адвоката.

Проте, витрати на правничу допомогу, які відповідач має понести в подальшому підлягають розподілу на даній стадії.

На підставі викладеного, просила приєднати до матеріалів цивільної справи № 691/567/23 письмові докази на підтвердження понесених відповідачем судових витрат, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу згідно з переліком, що додається та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 гривень.

Для вирішення питання щодо розподілу судових витрат, суд, в порядку ч. 4 ст. 270 ЦПК України, викликав сторони в судове засідання.

В судовому засіданні відповідач та її представник підтримали подану заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та просили при її вирішенні прийняти до уваги подану 05.03.2025 року через систему «Електронний суд» заяву про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів на підтвердження витрат відповідача на правничу допомогу, яка надійшла до суду 06.03.2025 року за №ЕС 1294/25-Вх.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали своє клопотання про залишення заяви щодо компенсації витрат на оплату правничої допомоги без розгляду, яке надійшло до суду 05.12.2024 року за №6703/24-Вх, в обґрунтування якого зазначили, що 29.11.2024 року позивач поштовим зв`язком отримав вказану заяву з додатками. Згідно договору укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Захарченко Н.О. про надання правничої допомоги від 04.08.2022 року, предмет договору не конкретизовано, а тому стверджувати, що він стосується цивільної справи № 691/567/23 юридичних підстав немає. Проте вже в додатковій угоді № 1 від 04.08.2022 року до договору про надання правничої допомоги від 04.08.2022 року, укладеній також 04.08.2022 року вказується, що вартість послуг з надання правничої допомоги щодо представлення інтересів Клієнта в суді у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права особи на частку у спільному майні та присудження компенсації, представництва її інтересів перед органами влади та в суді вчинення усіх процесуальних дій визначається у фіксованому розмірі та складається з таких платежів: 20000 (десять тисяч) гривень, які сплачуються клієнтом в строк до 31.12.2024 року. Із аналізу зазначених вище договірних документів вбачається, що сторони за договором про надання правничої допомоги та додаткової угоди ще 04.08.2022 року передбачили, що в травні 2023 року позивач звернеться до суду до ОСОБА_1 з позовом про припинення права особи на частку у спільному майні та присудження компенсації та обумовили гонорар, який в цифровому виразі значиться 20000, а в дужках прописано десять тисяч гривень. Вказані обставини породжують сумнів, що обумовлені витрати (20000, а в дужках прописано десять тисяч гривень) які погоджені стронами майже за рік до відкриття провадження у даній справі № 691/567/23 взагалі пов`язані з розглядом даної цивільної справи. Крім того, відзив на позовну заяву у цивільній справі № 691/567/23 26.06.2023 року підписано стороною договору про надання правничої допомоги та додаткової угоди від 04.08.2022 року адвокатом Захарченко Н.О. Тобто адвокат Захарченко Н.О. готуючи відзив на позовну заяву у цивільній справі № 691/567/23, при цьому маючи у розпорядженні, зазначені вище договірні документи із клієнтом ОСОБА_1 , відповідачем у даній справі, не тільки їх не долучає до відзиву, а навіть всупереч процесуальному законодавству не вказує попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи. Хоча витрати на правничу допомогу їй були вже відомі, оскільки в додатковій угоді від 04.08.2022 року обумовлено фіксовану суму гонорару. Крім того, вона цю суму не заявила під час дебатів. Отже, беручи до уваги те, що договір про надання правничої допомоги від 04.08.2022 року, не пов`язаний із розглядом справи № 691/567/23, укладений разом із додатковою до нього угодою майже за рік до відкриття провадження у цій справі, відсутній у відзиві попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат. Які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, а також до закінчення судових дебатів у справі сторона не зробила про це відповідну заяву, просила відмовити у приєднанні заяви до матеріалів справи № 691/567/23 доказів на підтвердження витрат відповідача на правничу допомогу та залишити її без розгляду.

Крім того, представник позивача, звернула увагу суду на те, що представником відповідача заява про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів на підтвердження витрат відповідача на правничу допомогу від 06.03.2025 року, подана за межами процесуального строку та просила не брати її до уваги.

Вивчивши матеріали заяви та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та інші витрати.

Відповідно до ч.2, п.1 ч.3, ч.8 ст. 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Виходячи з аналізу зазначених норм закону слід вважати, що докази понесених стороною витрат на правову допомогу, або тих, які вона планує понести у зв`язку з розглядом справи, повинні бути надані суду стороною під час розгляду справи, або сторона повинна звернутися до суду з заявою про надання цих доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, але все одно така заява повинна бути зроблена стороною до стадії ухвалення рішення, незалежно від того, в якому порядку здійснюється розгляд справи та чи проводяться судові дебати чи ні.

Як встановлено у судовому засіданні, згідно з поданим відзивом на позовну заяву, що надійшов до суду 15.06.2023 року за вхідним №3241/23-Вх, представник відповідача визначила попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи у розмірі 20 000 грн. та з посиланням на положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України, вказала, що відповідні докази будуть подані додатково упродовж п`яти днів після ухвалення судового рішення у справі.

21.11.2024 року, в судових дебатах, представник відповідача підтвердила намір протягом п`яти днів надати докази щодо витрат понесених відповідачем на правову допомогу.

28.11.2024 року, за вхідним №6573/24-Вх до суду надійшла заява представника відповідача про приєднання до матеріалів справи доказів на підтвердження витрат відповідача на правничу допомогу.

На підтвердження витрат відповідача на професійну правничу допомогу представником відповідача до заяви були додані наступні докази: 1) договір про надання правничої допомоги від 04.08.2022 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Захарченко Н.О.; 2) додаткову угоду №1 до цього договору від 04.08.2022 року, згідно з якою визначено, що «Вартість послуг (гонорару) з надання правничої допомоги Клієнту щодо представлення її інтересів в суді у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про припинення права особи на частку у спільному майні та присудження компенсації, представництва її інтересів перед органами влади та у суді, із вчиненням усіх процесуальних дій (прийняттям процесуальних рішень) визначається у фіксованому розмірі та складається з таких платежів: 20 000 (десять тисяч) гривень, які сплачуються Клієнтом в строк до 31.12.2024; 3) рахунок-фактуру адвоката від 21.11.2024 року, наданий відповідачу на суму 20000 гривень; 4) акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 21.11.2024 року на суму 20000 гривень; 5) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Захарченко Н.О у справі №691/567/23 на виконання умов договору про надання правничої допомоги від 04.08.2022 року.

Згідно вказаного договору, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Захарченко Н.О. про надання правничої допомоги 04.08.2022 року, предметом договору визначено надання адвокатом замовнику юридичної допомоги, а саме представництво інтересів замовника в якості представника, захисника в судах усіх юрисдикцій, правоохоронних органах, в тому числі і прокуратурі, підприємствах установах та організаціях усіх форм власності, а також органах нотаріату та державної виконавчої служби.

Проте встановити, що адвокатом буде надаватись юридична допомога саме по цивільній справі № 691/567/23, не можливо.

Вже в додатковій угоді № 1 до договору про надання правничої допомоги від 04.08.2022 року, укладеній, також, 04.08.2022 року, вказується, що вартість послуг (гонорару) з надання правничої допомоги клієнту щодо представлення її інтересів в суді у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права особи на частку у спільному майні та присудження компенсації, представництва її інтересів перед органами влади та в суді вчинення усіх процесуальних дій визначається у фіксованому розмірі та складається з таких платежів: 20000 (десять тисяч) гривень, які сплачуються клієнтом в строк до 31.12.2024 року.

Як вбачається з додаткової угоди, вартість послуг (гонорару) з надання правничої допомоги є невизначеною, оскільки цифрою вона зазначена «20000», а прописом десять тисяч гривень.

Крім того, Цимбал В.В. з позовом до ОСОБА_1 про припинення права особи на частку у спільному майні та присудження компенсації звернувся до Городищенського районного суду 10.05.2023 року, тому виключається можливість укладення відповідачем ОСОБА_1 з адвокатом Захарченко Н.О. додаткової угоди 04.08.2022 року на представлення інтересів відповідача у вказаній справі. Тобто, і договір про надання правничої допомоги від 04.08.2022 року, і додаткова угода №1 від 04.08.2022 року не є належними доказами витрат відповідача на професійну правничу допомогу при розгляді справи № 691/567/23. Щодо інших доказів, долучених до заяви від 28.11.2024 року за вхідним №6573/24-Вх, то їх недостатньо для підтвердження надання правничої допомоги відповідачу в даній справі та розміру вартості такої допомоги.

Подану через систему «Електронний суд» заяву про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів на підтвердження витрат відповідача на правничу допомогу (ЕС 1294/25-Вх від 06.03.2025 року) суд не бере до уваги, оскільки та подана в порушення вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, згідно якої докази про розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

За таких обставин, виходячи з системного аналізу ст.ст.141 та 270 ЦПК України, суд, за відсутності належних доказів на підтвердження витрат відповідача на правничу допомогу, вважає, що підстав для ухвалення додаткового рішення немає і відповідачу слід відмовити в прийнятті такого.

Згідно ч.5 ст.270 ЦПК України, ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до п.20 ч.1 ст.353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо, зокрема, відмови ухвалити додаткове рішення.

Керуючись ст. ст.133, 137, 141, 270, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В прийнятті додаткового рішення щодо відшкодування витрат відповідача на професійну правничу допомогу за заявою представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про приєднання до матеріалів справи доказів на підтвердження витрат відповідача на правничу допомогу у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права особи на частку у спільному майні та присудження компенсації, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 10.03.2025 року.

Суддя В. О. Черненко