Справа № 464/286/25
пр.№ 2-с/464/79/25
УХВАЛА

06.03.2025 м. Львів

Суддя Сихівського районного суду м. Львова Сабара Л.В., розглянувши заяву боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування судового наказу від 18.02.2025 у справі №464/286/25,

встановила:

04.03.2025 боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з заявою про скасування вищевказаного судового наказу, в якому покликаються на необґрунтованість вимог стягувача. Заявляють про повну незгоду з вимогами стягувача ЛКП «Житловик-С» та вважають їх необґрунтованими та такими, що підлягають розгляду в порядку позовного провадження, у зв`язку із наявністю спору про право. Також просять стягнути з ЛКП «Житловик-С» на їх користь судові витрати.

Дослідивши матеріали заяви про скасування судового наказу, матеріали цивільної справи №464/286/25, суддя приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 18.02.2025 Сихівським районним судом м. Львова видано судовий наказ №464/286/25 (пр. №2-н/464/259/25) про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Львівського комунального підприємства «Житловик-С» 904,86 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території та 302,80 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, відтак відповідна заява боржника є підставою для скасування судового наказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Перевіривши доводи заяви, оглянувши та проаналізувавши матеріали справи, враховуючи відсутність підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, а також те, що доводи стягувача, викладені в заяві про видачу судового наказу, потребують дослідження, відтак вважаю, що оскаржуваний судовий наказ підлягає скасуванню.

Щодо вимоги заяви про стягнення із ЛКП «Житловик-С» на користь боржників судових витрат, суд зазначає наступне.

Наказне провадження відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Окрім цього, згідно із ч. 2 ст. 161 ЦПК України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Положення ст. ст. 170, 171 ЦПК України передбачають можливість скасування судового наказу, однак, за змістом ч. 3 ст. 171 ЦПК України, скасування судового наказу не позбавляє заявника можливості звернутись до суду з тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Таким чином, скасування судового наказу не свідчить про необґрунтованість вимог заявника, а лише вказує, що відносно права на стягнення таких коштів між сторонами існує спір, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження і за змістом частини другої статті 141 ЦПК України, саме за результатами розгляду позову, а не заяви про скасування судового наказу, суд вирішує питання про розподіл судових витрат.

Вказане узгоджується з положенням ст. 12, ч. 2 ст. 164 ЦПК України, згідно з якими усі учасники справи мають рівні процесуальні права, серед яких право другої сторони оспорити обґрунтованість суми судових витрат, а судовий збір, сплачений стягувачем при поданні заяви про видачу судового наказу, не повертається останньому після скасування такого судового наказу, а враховується при подальшому пред`явленні ним позову.

Таким чином, в межах розгляду заяви про скасування судового наказу питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Враховуючи наведене, заява боржників підлягає до часткового задоволення.

На підставі ст. ст. 170, 171 ЦПК України, керуючись ст. ст. 258-261 ЦПК України, суддя,

постановила:

заяву задовольнити частково.

Судовий наказ Сихівського районного суду м. Львова від 18.02.2025 у справі №464/286/25 (пр. №2-н/464/259/25) про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Львівського комунального підприємства «Житловик-С» 904,86 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території та 302,80 грн. судових витрат по сплаті судового збору скасувати.

В решті вимог заяви відмовити.

Роз`яснити Львівському комунальному підприємству «Житловик-С» право звернутися з вказаними у заяві про видачу судового наказу вимогами в порядку спрощеного позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Копію ухвали направити стягувачу та боржникам до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Повна ухвала складена та підписана суддею 06 березня 2025 року.

Суддя Сабара Л.В.