Провадження № 2/331/1073/2025
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Фісун Н.В., за участю секретаря судового засідання Коростельової К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом
Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплаченої державної соціальної допомоги,-
Департамент соціального захисту населення Запорізької міської звернувся із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача суму надміру виплачених у вигляді допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам коштів в розмірі 8000 грн. 00 коп.
Позовну заяву мотивує тим, що на обліку в Управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району (далі - Управління) перебувала особова справа ОСОБА_1 (далі - Відповідач), отримувача допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
30.08.2023 за вих.№ 04/01-03/1937 Відповідачу було скеровано повідомлення з пропозицією добровільно повернути надміру виплачені кошти. Однак станом на момент подання позовної заяви належна до повернення сума заборгованості, яка становить 8000,00 грн. повернута не була.
Отже, враховуючи вищенаведене, та те, що Відповідач свідомо отримав надмірно виплачену допомогу за період з 01.11.2022 по 28.02.2023, загальний розмір якої становить 8 000,00 гри., по причині особистого зняття з обліку як внутрішньо переміщеної особи, та неподання заяви про припинення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, при цьому добровільно не повернув надмірно виплачені суми допомоги, вимоги Департаменту є цілком правомірними та обґрунтованими. Прохає суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради надміру виплачену допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам за період з 01.11.2022 по 28.02.2023 в розмірі 8000,00 грн. та судові витрати.
Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27.12.2024 року справу передано до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя за підсудністю.
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 21.01.2025 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов.
У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що на обліку в Управлінні соціального захисту населення ЗМР по Дніпровському району правонаступником якого є Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради перебувала ОСОБА_1 , яка отримувала допомогу на проживання внутрішньої переміщеним особам.
29 квітня 2022 року відповідачка звернулася із заявою до управління соціального захисту населення ЗМР по Дніпровському району про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Після отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, 29.04.2022 року відповідач подала до Управління заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Таким чином ОСОБА_1 , оформила на себе допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам починаючи з березня 2022 року у сумі 2000,00 грн щомісячно.
28.10.2022 року Відповідач самостійно знялася з обліку як ВПО, проте не подала заяву на припинення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі.
У лютому 2023 року спеціалістами управління було встановлено, що ОСОБА_1 , 28.10.2022 року була знята з обліку за заявою у Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, а допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам продовжувала отримувати по лютий 2023 року включно.
Отже, Відповідач свідомо отримав надмірно виплачену допомогу за період з 01.11.2022 по 28.02.2023 року в розмірі 8000,00 грн., по причині особистого зняття з обліку як внутрішньо переміщеної особи та неподання заяви про припинення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, при цьому добровільно не повернула надмірно виплачені суми допомоги.
Департаментом на адресу місця проживання ОСОБА_1 направлявся лист з пропозицією повернути переплачену суму державної соціальної допомоги добровільно. Таким чином, Департамент намагався вирішити цей спір з Відповідачем в досудовому порядку, шляхом звернення до Відповідача, однак повідомлення повернення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги залишились без реагування, в добровільному порядку надмірно нараховані кошти Відповідачем не повернуті.
Згідно з частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до статті 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
За приписами статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Пунктом 1 ч. 1ст. 1215 ЦК України, встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Таким чином, за змістом зазначеної норми щомісячна допомога не підлягає поверненню у випадку, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки та відсутності недобросовісності з боку набувача.
Аналіз положень ст. 1215 ЦК України, дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою щомісячна допомога не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.
Таким чином, повернення надмірно сплачених сум щомісячної допомоги передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини особи, яка отримала таку допомогу, а саме, через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.
Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем 3028,00 гривень судового збору, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, згідно ст. ст.1166,1212,1213,1214 ЦК України, постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 «Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам»», ст.4,10,76,247,259,264,265,268,273,281-282,283-289,354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми надміру виплаченої державної соціальної допомоги - задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .
Повний текст рішення складено 10.03.2025 року.
Суддя: Н.В.Фісун