Справа № 595/1785/24
Провадження № 2/595/53/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2025 місто Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Созанської Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Швидкої Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Суп Мар`яна Богданівна, до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Суп М.Б., звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів, в якому просила суд змінити розмір аліментів, присуджених судовим наказом Бучацького районного суду Тернопільської області від 02 червня 2014 року, та ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07 квітня 2012 року між ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований у Добропільській сільській раді Бучацького району Тернопільської області, актовий запис № 02. У шлюбі в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя у сторін не склалося, і рішенням Бучацького районного суду від 12 вересня 2014 року шлюб між сторонами розірвано, дитину сторін після розірвання шлюбу залишено на виховання матері. Позивачка змінила прізвище у зв`язку із укладенням шлюбу з іншим чоловіком. 02 червня 2014 року Бучацьким районним судом Тернопільської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 в користь позивачки аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 28 травня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач роками участі у вихованні сина не бере, не цікавиться його життям, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Перешкод у побаченнях батька з сином та їх спілкуванні позивачка не чинить. Вказані обставини спонукали позивачку звернутися до суду із заявою про зміну розміру та способу стягнення аліментів. Зауважує, що мінімальний розмір аліментів - 1598 гривень, є недостатнім для здорового харчування, створення належного догляду і виховання дитини, розвитку її здібностей, придбання засобів гігієни та ліків, шкільного приладдя, так як потреби дитини зростають і не можуть забезпечити той мінімальний прожитковий мінімум дитині, який встановлений законом, адже одна пара літнього взуття для однієї дитини при встановленому індексі інфляції та рівні цін коштує понад 1000 гривень. Син проживає з позивачкою в с. Доброполе Чортківського району Тернопільської області. Позивачка самостійно займається його вихованням без участі батька. Фактично син сторін знаходиться на повному утриманні матері, адже аліменти, присудженні рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області, на утримання дитини є недостатніми для забезпечення мінімальних побутових потреб дитини. Натомість, відповідач є працездатним, призваний до лав ЗСУ. Відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно. Окрім того, просить покласти на відповідача судові витрати, які складаються із витрат на правничу допомогу, розмір яких у позовній заяві зазначає: підготовка і надіслання суду позовної заяви - 5000 грн; підготовка та надсилання відповіді на відзив - 2000 грн; підготовка інших документів - 1000 грн; участь адвоката у судових засіданнях в суду або в режимі відеоконференції - 600 грн за одне засідання. Судові витрати складаються із витрат на професійну правничу допомогу, які понесе позивач та остаточний розмір яких буде визначений сторонами по закінченню розгляду справи судом першої інстанції на протязі п`яти днів з дня проголошення рішення, та які у випадку задоволення позову судом підлягають стягненню з відповідача в порядку встановленому ст. ст. 137, 141 ЦПК України.

Ухвалою судді від 21 листопада 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Суп М.Б., до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

11 лютого 2025 року представником відповідача, адвокатом Оринник Н.С. подано до суду відзив на позовну заяву, у якому представник просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову щодо зміни розміру аліментів. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 14 червня 2024 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 233. У шлюбі у відповідача народився син, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 578. Дружина відповідача не працює у зв`язку із здійсненням догляду за новонародженою дитиною. Усі витрати по утриманні сім`ї несе одноособово відповідач. У зв`язку з цим відповідач не має можливості сплачувати аліменти більші, ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Крім цього, вважає зазначену позивачкою суму витрат на правову допомогу не співмірною із складністю справи, обсягом матеріалів у справі та кількістю підготовлених процесуальних документів. Зазначена категорія справ є в більшій мірі шаблонною та не потребує значних затрат часу для підготовки процесуальних документів. Так як про наявність судової справи відповідачу стало відомо від його матері лише у січні 2025 року, а доступ до матеріалів справи у підсистемі Електронний суд було надано представнику відповідача 03 лютого 2025 року, просить суд вважати строк для подання відзиву не пропущеним.

Представникпозивача, адвокат Суп М.Б. у судове засідання, призначене на 10 березня 2025 року, не з`явилася, згідно поданої заяви просить справу слухати у відсутності позивачки та її представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також, в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України зазначає, що протягом п`яти днів з дня постановлення рішення надасть суду докази на підтвердження судових витрат витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які понесла позивачка.

Представник відповідача, адвокат Оринник Н.С., яка вступила в справу 30 січня 2025 року, подавши відповідну заяву, просила відкласти судове засідання, призначене на 04 лютого 2025 року, для ознайомлення з матеріалами справи, необхідністю сформування правової позиції та подання відзиву. Вказане клопотання представника відповідача судом було задоволено, відкладено судове засідання на 24 лютого 2025 року. У судове засідання, призначене 24 лютого 2025 року, представник відповідача Оринник Н.С. не зявилася, згідно поданого клопотання просила відкласти розгляд справи у звязку з хворобою, зазначаючи, що медичну довідку надасть в наступному судовому засіданні. Однак, у наступне судове засідання, призначене на 10 березня 2025 року, представник відповідача не зявилася, подала клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, долучивши до клопотання копію ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 11 лютого 2025 року про відкриття провадження у справі № 607/2830/25.

Згідно із ст. 223 ЦПК України, приймаючи до уваги третю неявку в судове засідання представника відповідача, повідомленого належним чином, суд прийшов до переконання про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 07 квітня 2012 року ОСОБА_7 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 вересня 2014 року (справа № 595/1048/14-ц) розірвано.

У шлюбі в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим повторно 23 червня 2020 року Бучацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

На підставі судового наказу Бучацького районного суду № 595/1050/14-ц від 29 травня 20214 року, стягуються з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дитини: сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 28 травня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Після реєстрації шлюбу із ОСОБА_10 ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_11 », про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 , видане 14 січня 2017 року Добропольською сільською радою Бучацького району Тернопільської області.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 12 листопада 2024 року № 19991, наданого заступником начальника Бучацького відділу ДВС у Чортківському районі Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Хотинською М.В., при примусовому виконанні виконавчого провадження № АСВП: 45882609 від 18 липня 2017 року щодо судового наказу, виданого Бучацьким районним судом Тернопільської області 29 травня 2014 року по справі № 595/1050/14-ц станом на 12 листопада 2024 року нараховано 116615 грн, сплачено 83637 грн, борг становить 32978 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Положення ст. 7 СК України передбачають, що учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками матеріального стану, місця проживання, іншими ознаками, а регулювання сімейних відносин має здійснюватися на засадах справедливості, добросовісності та розумності.

Частиною 2 ст. 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Беручи до уваги викладене, суд звертає увагу на те, що ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вказана стаття не містить будь-яких умов, за яких одержувачу аліментів може бути відмовлено судом у зміні способу стягнення аліментів.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18, згідно із яким, спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів.

Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. За положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження.

Отже, зміна способу стягнення аліментів передбачає і зміну їх розміру.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2025 року становить 3 196 грн.

На підставі судового наказу Бучацького районного суду Тернопільської області від 29 травня 20214 року (справа № 595/1050/14-ц) стягуються з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання дитини:ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 28 травня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 вважає, що такий розмір аліментів є недостатнім, а тому звернулася до суду з позовом про їх зміну. Необхідність зміни розміру стягуваних аліментів позивач аргументує тим, що у зв`язку з складним матеріальним становищем вона не може забезпечити сину ОСОБА_3 належного утримання.

При вирішенні питання про зміну розміру та способу стягнення аліментів суд враховує, що сторони проживають окремо, спільний син колишнього подружжя проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні.

При цьому, суд приймає до уваги матеріальне та сімейне становище платника аліментів, а саме: 14 червня 2024 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_12 , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); у шлюбі з ОСОБА_12 у відповідача народилась дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 12 грудня 2024 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Стан здоров`я відповідача суд вважає задовільним, оскільки доказів про зворотне суду не надано та в судовому засіданні не здобуто.

Водночас, суд зважає на зростання щорічних потреб дитини, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, а також те, що відповідач є працездатним, він спроможний сплачувати аліменти, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог та зміни розміру стягнення визначених раніше судовим рішенням аліментів, а саме до однієї чверті всіх видів заробітку платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 76-82, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_13 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу Бучацького районного суду Тернопільської області від 29 травня 20214 року, із 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Суддя: Л. І. Созанська