Справа № 199/395/25
РІШЕННЯ

Іменем України

08.12.2025

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в особі судді Спаї В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентcтво необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на неналежне виконання відповідачем, як позичальником, умов договору позики, та просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість 22 646 грн., з яких: 13 400 грн. заборгованість за основним боргом, 2733,60 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 6152.40 грн. заборгованість за процентами на прострочену позику.

Відповідач позов не визнав. У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на відсутність доказів видачі позики, необґрунтоване нарахування процентів за користування грошовими коштами за період, коли строк дії договору припинився, та відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекспрес» правоздатності на перерахування грошових коштів через анулювання його ліцензії про переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків.

У відповіді на відзив позивач наголошує, що відповідач уклав договір позики, надав свої особисті дані, визначив номер платіжної банківської картки, на яку отримав кредитні кошти від позивача. Позивач наполягає на правильності розрахунку відсотків за користування грошовими коштами, наданими у позику, посилаючись при цьому на норми ст. 1050 ЦК України та практику Верховного Суду щодо застосування підвищеної процентної ставки за порушення позичальником своїх зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту. Позивач заперечує факт відсутності ліцензії у ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» щодо надання фінансових платіжних послуг та надав суду Витяг з Реєстру платіжної інфраструктури та інформацію про наявні ліцензії.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 - 80 ЦПК України 12.07.2024 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики №79174511, за умовами якого відповідач отримав позику в розмірі 13400,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою 0,68 % на день, процентна ставка за понаднормове користування позикою на день 2,7% (а.с. 6-11). Договір діє 30 днів з 12.07.2024 р. по 10.08.2024 р. (пункт 2.2 договору позики).

Згідно з п. 5.2 Договору позики №(79174551 від 12.07.2024 р. позичальник на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, в тому числі з інформацією, що передбачена ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України.

Згідно з п. 5.2 Договору позики №(79174551 від 12.07.2024 року позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з Офіційними правилами Програми лояльності для cпоживачів фінансових послуг ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (ТМ MYCKREDIT), в якій визначені умови застосування процентної ставки зі знижкою, а також з правилами діючої акції під умовною назвою «OH MY FREEDOM» (перша позика 0,01%) для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (ТМ MYCKREDIT).

За змістом п.5.3. Договору позики позичальник до моменту підписання цього Договору вивчив цей Договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі - Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін, та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі.

Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 47562, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін.

Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою позикодавцем, відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з яким/якою укладено договір №79174511 від 12.07.2024 року, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор: 47562. Час відправки ідентифікатора позичальнику: 12.07.2024 року о 09:53:11. Електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: , ідентифікатор введений 12.07.2024 року о 09:54:34 год.

Заборгованість відповідача за договором позики №76931121 від 03 грудня 2023 р. за підрахунком позивача становить 37 977,50 грн., з яких: 11 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 26 977,50 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 18).

Відповідач заперечує проти позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Правовідносини між учасниками справи виникли з грошового зобов`язання, яке виникло на підставі договору, та відповідальності за його невиконання.

Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно - телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20.

Відтак, у суду відсутні підстави для висновку, що відповідач не звертався за отриманням позики до позивача, і що між сторонами спору укладався договір позики в електронному вигляді з використанням позивачем одноразового ідентифікатора.

Відповідач сам факт правовідносин з отримання позики (факт перерахування) у відзиві не заперечує, і не спростував доводи позивача про укладення договору позики та надання позики належними та допустимими доказами. Доводи відповідача про відсутність ліцензій у ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» ліцензії на надання фінансових платіжних послуг суд відхиляє, оскільки, по-перше, вони спростовані доказами, наданими позивачем, і, по-друге, відсутність будь-яких дозвільних документів не нівелює факту отримання відповідачем позики, який відповідач у відзиві не заперечує. Натомість, у відзиві відповідач заперечує розмір нарахованих відсотків за користування позикою, що, на об`єктивне переконання суду, свідчить про визнання ним факту отримання позики.

Відповідач на спростування факту надання йому позики не надав виписку з карткового банківського рахунку за платіжною карткою, номер якої зазначено в договорі позики, рівно як і не довів факту, що вказана банківська картка йому не належить. Водночас відповідачем не надано доказів відмови від договору позики протягом 14 календарних днів з дня укладення договору (п. 8 договору позики).

Суд зазначає, що обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення відсотків за користування кредитом то їх слід задовольнити частково, виходячи з наступного:

Умовами договору позики передбачено, що позика у сумі 13400 грн надається відповідачу на строк 30 днів зі сплатою процентів фіксованої процентної ставки у розмірі 0,68 % в день.

Розділ 7 Правил надання грошових коштів у позику (а.с.12-21) містить певні умови продовження строку користування позикою та передбачає, що пролонгація договору позики (а.с.17) відбувається за умови вжиття позичальником активних дій у вигляді ініціативи пролонгації з подальшим підписанням угоди (додаткового договору) про продовження строку позики, який відповідно до п.2.2 Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №79174511 від 12.07.2024р. ототожнений зі строком дії самого договору (а.с. 6).

Позивачем не надано доказів звернення відповідача до позикодавця за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб, чи то визначений договором, чи законом, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони спору подовжували строк дії договору позики.

Отже, відсотки за договором позики №79174511 р. мають бути обчислені лише за період, встановлений у цьому договорі, тобто 30 днів ( з 12.07.2024 р. по 10.08.2024 р.) за денною процентною ставкою 0,68% за день, що арифметично розраховується:

13400 грн. * 0,68% * 30 днів = 2 733,60 грн.

Відповідач доказів повернення позики та сплати відсотків не надав.

Отже, позов підлягає задоволенню частково: з відповідача підлягає стягненню лише заборгованість за позикою в розмірі 13 400 грн. та 2 733,60 грн. відсотків за користування позикою, а всього 16 133,60 грн.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 157,41 грн., виходячи з наступного розрахунку: 16133,60 х 3028 : 22644.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу здійснюється відповідно до ст.ст.134, 137, 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

З огляду на положення ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частина 2 ст.141 ЦПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.141 ЦПК України).

Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23.09.2021 року у справі №904/1907/15).

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7100, 00 грн., на підтвердження чого надав договір про надання правничої допомоги № 03-08/2023 від 03.08.2024, укладений з Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог», Акт від 25.11.2024 р., за змістом якого правнича допомога полягала у вивченні документів, складанні позовної заяви та представництві в суді першої інстанції загальною сумою без деталізації вартості кожного виду робіт.

Як встановлено судом на підставі ухвали про відкриття провадження у справі, розгляд справи здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Отже, незазначення позивачем деталізації вартості кожного виду робіт з надання професійної правничої допомоги виключає можливість відрахувати вартість послуг з представництві в суді першої інстанції, адже такі послуги не надавалися адвокатом (представником позивача), та визначитися з рештою суми даного виду судових витрат, яка підлягала би стягненню з відповідача на користь позивача, тому у стягненні витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 3, ст.ст. 23, 89, 76-81, ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 141, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 258, 264 - 265, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентcтво необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (ідентифікаційний код юридичної особи 39861924, м. Київ, просп. Леоніда Каденюка, буд. 23, а.с. 57) заборгованість за кредитним договором від 12.07.2024 р. в розмірі 16 133 (шістнадцять тисяч сто тридцять три) грн. 60 коп.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (ідентифікаційний код юридичної особи 39861924) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2 157 (дві тисячі сто п`ятдесят сім) грн. 41 грн.

Відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Дата складення повного судового рішення 08.12.2025 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї