Провадження № 2/752/1846/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 листопада 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

з участі секретаря судового засідання Нікітенко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

19.07.2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявленої вимоги позивачка послалася на те, що у шлюбі з відповідачем перебувала з 2013 року, від якого мають малолітню дочку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Їх з відповідачем шлюб було розірвано 12.03.2018 року, дочка проживає разом із нею.

Після фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачем, останній практично не брав жодної участі у процесі виховання та утримання їхньої дочки, весь тягар її утримання, виховання, створення для неї належних соціально-побутових умов для духовного та розумового розвитку, лікування тощо вона несе самостійно без жодної допомоги відповідача. Дочка з батьком не спілкується ані по телефону, ані засобами відеозв`язку.

З 2023 року частину її батьківських обов`язків щодо утримання дочки свідомо та добровільно взяв на себе її чоловік ОСОБА_5 та відмінно їх виконує і наразі, замінивши дочці батька.. З 28.06.2024 року вона проживає разом із чоловіком та дітьми за адресою; АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що відповідач свідомо безпричинно усунувся від виконання батьківських обов`язків стосовно їхньої спільної дочки, відповідно дочка ОСОБА_6 практично позбавлена належного батьківського піклування, догляду зі сторони її біологічного батька, примушувати чи вкотре просити останнього виконувати такі обов`язки вже не має сенсу, навіть з огляду на те, що він зовсім не виявляв бажання бачити дитину, брати хоча б щонайменшу участь в процесі її виховання, матеріального забезпечення.

Відповідно до проведеного психоконсультативного дослідження дочка ОСОБА_6 біологічного батька не пам`ятає та не спілкується з ним, бажання познайомитися з ним або спілкуватися не проявляє.

Крім того, відповідач надсилає їй повідомлення образливого характеру з погрозами та вимагає від неї забрати виконавчий лист з ВДВС про стягнення з нього аліментів. У зв`язку з цим вона зверталась до правоохоронних органів із заявою про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого статтями 129,189 КК України.

При цьому, ОСОБА_2 , вже притягувався до кримінальної відповідальності в 2008,2015,2023 роках.

Зазначені вище обставини, позивачка вважає такими, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав у зв`язку з ухиленням від виконання своїх обов`язків по вихованню до дочки.

Просила суд, позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 02 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач не скористався правом подачі відзиву на позов.

Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації 17.10.2024 року подала до суду висновок щодо розв`язання судом заявленого ОСОБА_1 позову про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 .

Підготовче провадження у справі закрито 22.05.2025 року.

У судовому засіданні сторони відсутні.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася з заявою про розгляд справи за її відсутності. Просила позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, поважності причин неявки суду не повідомив. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався.

Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державна адміністрації просила суд розглядати справу за відсутності її представника.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення за відсутності учасників справи.

Судом встановлено, що сторони у праві позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.11,12, 13-14).

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 29.09.2017 року у справі №752/10667/17 судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 25.05.2017 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с.16-17).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12.03.2018 року у справі № 752/10668/17 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.13-14).

06.02.2020 року виконавчий лист №752/10667/17 виданий 05.02.2020 року Голосіївським районним судом міста Києва щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки прийнятий до примусового виконання головним державним виконавцем Голосіївського районного ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), станом на 04.06.2024 року ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 413 384,35 гривень за період з 25.05.2017 року і по 04.06.2024 року . (а.с.18,19).

За даними довідки №146 виданої 19.06.2024 року директором шкоди І-ІІІ ступенів №206 імені ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ученицею 3-А класу школи, її батько ОСОБА_2 , зі слів класного керівника ОСОБА_8 , у 2023-2024 навчальному році успішністю дочки не цікавився, із вчителями не спілкувався, батьківські збори не відвідував (а.с.20).

Директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Святошинського району м. Києва ОСОБА_9 на адвокатський запит - адвоката Олесі Гродовської листом від 18.06.2024 року №1118 повідомляла, що: ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря педіатра ОСОБА_10 , під динамічним спостереженням офтальмолога, часто хворіє на ГРВІ. Дитина відвідує лікаря у супроводі матері або вітчима. Рекомендації лікарів щодо лікування та забезпечення лікарськими засобами виконуються належним чином. (а.с. 21).

За даними протоколу психоконсультативного дослідження від 08.06.2024 року , складеного за результатами консультації дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дитячим психологом лікарем ОСОБА_11 , дитина на запитання про біологічного батька відповідала, що знає про його існування, але не пам`ятає його та не спілкується з ним. Таке запитання видимих емоцій у дитини не викликало, бажання познайомитись або спілкуватись з ним дитина не проявила. (а.с.22).

Отже, судом встановлено, що позивачка самостійно виховує дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самостійно забезпечує її всебічний розвиток, несе першочергові витрати по задоволенню потреб дитини.

Відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та належного утримання дитини, не проявляє щодо малолітньої дочки батьківської турботи, не цікавиться її життям та здоров`ям.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з статею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав передбачених п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один з батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що батько дітей виконує свої обов`язки щодо дочки, або які б свідчили про поважність причин невиконання ним своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини, що свідчить про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Крім того, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 01.06.2024 року зробив заяву до компетентних органів та всім кого це може стосуватися, що він відмовляється від батьківських прав щодо своєї малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з висновком Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації № 107-7557 від 17.10.2024 року, враховуючи законодавство України, результати обстеження умов проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , результати оцінки потреб сім`ї, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація (орган опіки та піклування) вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 і про наявність підстав для задоволення позову.

За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивачки слід стягнути 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43,141,150,164,166,180,182, 189,244 Сімейного кодексу України, ст. 60 Цивільного кодексу України, ст.ст. 141,258-260,280-283 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства» суд, -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк