н/п 2/490/1376/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення в солідарному порядку боргу за надані послуги водопосточання та водовідведення, -

ВСТАНОВИВ:

16.12.2024 року Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення в солідарному порядку боргу за надані послуги водопосточання та водовідведення у розмірі 36075,06 грн.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що МКП «Миколаївводоканал» надає населенню м. Миколаєва послуги з водопостачання та водовідведення в тому числі і за адресою: АДРЕСА_1 . На ім`я боржників був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 . За зазначеним особовим рахунком за період надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення станом на жовтень 2024 року рахується заборгованість у розмірі 36075,06 грн., яка складається з: заборгованості з наданих послуг централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 34339,70 грн., та абонентської плати у розмірі 1735,36 грн. Нарахування за наданні послуги відбувалось відповідно до затверджених норм згідно благоустрою помешкання, на підставі рішень Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №385 від 26.06.1988 року, №592 від 14.07.2017 року, №661 від 28.07.2021 року, за нормою 5,7/5,57 куб.м. на одну людину на місяць, які діяли у зазначений у заборгованості період.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2024 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

16.12.2024 року матеріали справи передано для розгляду судді Саламатіну О.В.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 18.12.2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

20.01.2025 року ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останні вказали, що у 2023 році неодноразово зверталися до позивача з проханнями укласти з ними індивідуальний договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення, а також на індивідуальне оплумбування лічильника. Однак обидва звернення залишились без уваги позивача. Більш того позивачем не було надано суду обґрунтованого розрахунку заборгованості за надані відповідачам послуги з водовідведення та водопостачання. Невідомо за який конкретно період позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у розмірі 34339,70 грн., як проводився розрахунок заборгованості, за якими тарифами у кожний період проводився розрахунок, тобто не наведено жодних обгрунтувань відносно порядку нарахування та обчислення розміру заборгованості.

Наголошує, що між позивачем та відповідачами не укладено договору про налання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, у розрахунку заборованості, який надано позивачем у графі нарахування (абонентське обслуговування) зазначена сума не 38,08 грн., а 54,23грн. Взагалі не зрозуміло звідки ця сума взялась, тобто різнишю в 16,15 грн., позивач незаконно хоче стягнути з відповідачів. У позовній заяві відповідачі не побачили з якого саме періоду позивач просить стягнути заборгованість. Більш того позивачем у розрахунку заборгованості є нарахування, де вбачається, що родина з двох осіб витратила майже 70 куб. м. на місяць, що взагалі не можливо. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості - це листопад 2019 року. Але відповідачі не мають заборгованості в тому розмірі, що надав позивач, шо підтверджується інформацією про стан розрахунків за послуги від 05.12.2023 року довідкою №4821- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 від 10 серпня 2022 року Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. Таким чином позивач намагається стягнути заборгованість з вілповідача ОСОБА_2 який з 10 серпня 2022 року по теперішній час проживає в с. Мирне Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, як внурішньо переміщена особа, є інвалідом з дитинства безстроково, шо підтверджується довідкою МСЕК №507757 від 20.05.2021 року, тобто в той час, коли його місце проживання було зареєстровано починаючи з серпня 2022 року в іншому місці, а тому з цього часу він взагалі не міг користуватися наданими послугами. З серпня 2022 року по теперешній час за адресою АДРЕСА_1 , мешкає лише двоє із боржників ( ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ). Також відповідачі вказували на порушення позивачем п.п. 16 п. 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та горячої води і водовідведення, згідно яких виконавець зобов`язаний проводити перерахунок розміру плати за надання послуг у разі ненадання їх, надання їх у не повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та визначеному договором. Ціну за воду позивач зазначає як за питну, насправді в трубопроводах присутня вода технічна, шкідлива для здоров`я людей, така вода є на порядок дешевшою. Але те, що вода не є питною, а технічною, неодноразово зазначалося на сайтах міста з попередженням, що вода не придатна для вживання, але позивачем це ретельно приховується від споживачів. З огляду на вищенаведене відповідачі просили відмовити МКП «Миколаївводоканал» у задоволенні позовних вимог про стягнення в солідарному порядку заборгованості за спожиті послуги водопостачання та водовідведення.

Сторони, з клопотанням про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не зверталися.

Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що, за вказаною адресою: АДРЕСА_1 , було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 для розрахунків за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

З витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва від 17.12.2024 року вбачається, що боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за вищевказаною адресою з 06.07.2004 року.

Відповідно до пункту 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 р. відповідачем не надавалось до Позивача заяв та підтверджувальних документів з питання тимчасової відсутності або заяв на опломбування запірних вентилів у квартирі, не надходило заяв щодо припинення користування послугами, скарг чи претензій також від відповідачів для здійснення перерахунку вартості послуг за період її неподання, надання невідповідної якості не надходило.

За такого, у відповідачів виникло зобов`язання сплатити заборгованість за спожиті послуги, а у позивача право вимагати від нього виконання свого обов`язку щодо оплати наданих послуг.

Нарахування за наданні послуги відбувалось відповідно до затверджених норм згідно благоустрою помешкання, на підставі рішень Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №385 від 26.06.1988 року, №592 від 14.07.2017 року, №661 від 28.07.2021 року, за нормою 5,7/5,57 куб.м. на одну людину на місяць, які діяли у зазначений у заборгованості період.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, якими є не тільки законні, а й підзаконні нормативно-правові акти. За відсутності таких умов та вимог зобов`язання виконується відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, відповідачі є споживачами комунальної послуги, що надає позивач, оскільки між позивачем і відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання комунальних послуг постачання холодної води і водовідведення, однак вони не сплачують вартість послуг, що порушує право позивача на отримання коштів за надані послуги у встановлений законодавством строк, та в повному обсязі.

Загальні положення про плату за комунальні послуги та строки їх внесення передбачені ст.ст. 67, 68 Житлового кодексу України, та визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальнихпослуг є: послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення.

Згідно ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний в тому числі оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Статтею 22 Закону України «Про питну воду та питне водовідведення» встановлено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання;

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно п. 47 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених Постановою КМУ №690 від 05.07.2019 року (із мінами та доповненнями) Індивідуальний споживач зокрема зобов`язаний: оплачувати надані послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.

Відповідно до пунктів 35, 37, 38, 39 вищезазначеної Постанови, плата за послуги, абонентське обслуговування та плата за технічне обслуговування і поточний ремонт внутрішньобудинкових систем централізованого водопостачання та водовідведення багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однією сумою в порядку та розмірах, визначених договором. Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажаннямспоживача оплатапослуг можездійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитих послуг щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань і одностороння зміна умов договору не допускається.

Положеннями ст.ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Тлумачення частини другої статті 14 ЦК України свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності), пов`язується з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта.

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу).

Щодо посилання відповідачів на розмір абоненської плати, то слід зазначити наступне.

З 01 січня 2022 року набрали чинності нові тарифи, встановлені для МКП «Миколаївводоканал». Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфераї енергетики та комунальних послуг від 16.12.2021 року №2876 «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення МКП «Миколаївводоканал» (за 1 куб.м. з ПДВ): централізоване водопостачання 17,53 грн. за 1 ку.м., централізоване водовідведення 16,51 грн. за 1 куб.м. Плата за абонентське обслуговування різна й нараховується на один особовий рахунок: 35,19 грн., якщо маєте лише централізоване водопостачання (за наявності вузла комерційного обліку); 19,04 грн., якщо маєте лише централізоване водопостачання (за відсутності вузла комерційного обліку); 19,04 грн., якщо маєте лише централізоване водовідведення.

З вищенаведеного вбачається, що позивачем заборгованість за абоненське обслуговування нарахована правильно.

Щодо заперечень відповідачів щодо надання послуг водопостачання неналежної якості, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не бере до уваги доводи відповідачів щодо того, що немає постачання питної води, оскільки загальновідомим є той факт, що питна вода постачається до спеціальних пунктів м. Миколаєва (в тому чисі і до Центрального району м. Миколаєва). Про обставини постачання питної води свідчать ЗМІ мережі Інтернет (https://suspilne.media/mykolaiv/724545-sverdlovini-emnosti-gromadskij-transport-ak-mikolaiv-dva-roki-zabezpecuut-pitnou-vodou/). Очевидно, що діяльність по забезпеченню питної води в пунктах м. Миколаєва вимагає певних матеріальних засобів на очищення води, доставки такої води в пункт.

Щодо посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності, то слід зазначити наступне.

Положеннями п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до яких, під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID19), строки визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681,728,786,1292 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року №383) дію карантину на території України було продовжено до 30 червня 2023 року.

Крім того згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Так позивач просить стягнути заборгованість за послуги з водопостачання та водовідення нараховану за період з листопада 2019 року по жовтень 2024 року.

Таким чином, враховуючи, що в даній справі строк позовної давності спливав під час дії карантину, та воєнного стану, тому слід вважати що вказаний строк був продовжений до першого робочого дня після закінчення періоду дії в Україні карантину та воєнного стану. В той же час позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом 16 грудня 2024 року, тобто в межах строку позовної давності.

Суд також не бере до уваги заперечення відповідача в частині відсутності тарифів на постачання технічної води, оскільки таких повноважень немає ні в позивача ні в Миколаївської міської ради. Тарифи на комунальні послуги встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у відповідності до вимог Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" та Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2876 від 22.12.2021 року "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення міському комунальному підприємству "Миколаївводоканал".

З копії довідки, про взяття на облік внутрішьо-переміщеної особи №4821- від 10 серпня 2022 року вбачається, що ОСОБА_2 проживає в селищі Мирне, Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, за такого суд приходить до висновку, про наявність підстав для відмови в задовленні позовних вимог, в частині вимог до ОСОБА_2

Судом встановлено, що станом, на жовтень 2024 року за відповідачами рахується заборгованість у сумі 36075,06 грн., яка складається з: заборгованості з наданих послуг централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 34339,70 грн., та абонентської плати у розмірі 1735,36 грн.

Відповідачами не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 750/12850/16-ц від 26.09.2018 зазначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Розрахунок заборгованості, що наданий представником позивача містить відомості про: норму, об`єм споживання, тариф, суму до сплати, сплачену суму та суму боргу.

Відповідачами не надано до суду доказів того, що вони у встановленому законом порядку відмовилися від надання послуг позивачем, а також не надано доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати.

Сторони у процесі користуються своїми правами на власний розсуд, обирають спосіб захисту порушених прав, надають суду докази на підтвердження своєї правової позиції та спростування заперечень іншої сторони, при цьому тягар доказування повністю покладається на сторони.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до приписів частини 1 статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

При цьому, частиною 1 статті 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню.

Таким чином з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 слід стягнути суму боргу за наданні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в загальному розмірі 36075,06 грн., яка складається з: заборгованості з наданих послуг централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 34339,70 грн., та абонентської плати у розмірі 1735,36 грн.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Крім того, згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений згідно платіжної інструкції №6831 від 25 листопада 2024 року судовий збір у розмірі по 1514,00 грн з кожного.

Керуючись ст. ст. 18, 259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» (54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, 161, , П/р НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Восток», МФО 307123) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), про стягнення в солідарному порядку боргу за надані послуги водопосточання та водовідведення, задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» 36075 (тридцять шість тисяч сімдесят п`ять) грн. 06 коп. з яких: заборгованість за наданні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 34339,70 грн. та 1735,36 грн.абонентська плата.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» судовий збір у розмірі по 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 00 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Саламатін