Справа № 345/5339/24
Провадження № 22-ц/4808/355/25
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів Бойчука І. В.,

Пнівчук О. В.,

секретар Петрів Д. Б.,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Булавинця Миколи Миколайовича на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2024 року у складі судді Юрчака Л. Б., ухвалене у м. Калуш Івано-Франківської області, повний текст якого складено 20 грудня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Калуської міської ради про стягнення майнової та моральної шкоди заподіяної незаконною бездіяльністю органу місцевого самоврядування,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача Калуської міської ради про стягнення майнової та моральної шкоди заподіяної незаконною бездіяльністю органу місцевого самоврядування.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 27 травня 2021 року між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,0410 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по АДРЕСА_1 . Позивачка 05 грудня 2023 року звернулась до відповідача із заявою про викуп зазначеної земельної ділянки, однак Калуською міською радою дана заява не була вирішена. У зв`язку з цим вона звернулась до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з відповідним позовом. Після звернення до суду відповідач підготував проект рішення про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки та 25 січня 2024 року винесено на голосування сесії міської ради, однак за даний проект рішення не було проголосовано.

Позивачка зазначала, що після ухвалення Івано-Франківським адміністративним судом рішення від 08 травня 2024 року, яким її позов було задоволено та зобов`язано Калуську міську раду розглянути на черговій сесії заяву ОСОБА_1 про викуп земельної ділянки площею 0,0410 га та прийняти відповідне рішення, винесений на голосування 30 травня 2024 року проект рішення про надання їй дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки несільськогосподарського призначення в чергове не був підтриманий голосуванням депутатів Калуської міської ради та міським головою Найдою А.М.

Посилаючись на те, що станом на день подання позову рішення про надання їй дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки Калуською міською радою не прийнято, просила з врахуванням збільшення позовних вимог стягнути з Калуської міської ради на свою користь 25 661,54 грн. майнової шкоди у вигляді збитків за період з 06 січня 2024 року по 05 листопада 2024 року та 800 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 11 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Постановлено стягнути з Калуської міської ради на користь ОСОБА_1 8 000 грн. моральної шкоди. Також постановлено стягнути з Калуської міської ради в дохід держави 80 грн. судового збору.

У апеляційній скарзі на вказане рішення суду в частині відмови у стягненні матеріальної шкоди представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Булавинець М. М., посилаючись на невірну оцінку судом наданих позивачкою доказів, просить рішення суду в оскарженій частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з Калуської міської ради на користь ОСОБА_1 25 661,54 грн. завданої майнової шкоди у вигляді збитків. Також просить стягнути з відповідача судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні рішення в частині відмови в задоволенні позову судом першої інстанції не було враховано, що внаслідок незаконної бездіяльності відповідача у вирішенні питання викупу позивачкою ОСОБА_1 орендованої земельної ділянки їй завдано майнову шкоду у виді не планованих, непередбачуваних витрат, спричинених тривалою майже рік поза межами розумних строків процедурою вирішення відповідного питання.

Представник вказує, що наслідком такої незаконної бездіяльності, яка підтверджена рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду стало те, що позивачка надалі продовжує нести витрати з орендної плати за землю, хоча мала б сплачувати земельний податок. При цьому, зауважує представник позивачки, ОСОБА_1 добросовісно вживає всіх необхідних заходів для прискорення вирішення питання про викуп земельної ділянки та припинення договору оренди у встановленому законом порядку.

Також представник ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що відповідно до рішень Калуської міської ради від 29 червня 2023 року № 2274 та № 2273 ставка орендної плати для земельних ділянок з цільовим призначенням 03.07. становить 4,5%, а ставка земельного податку 1,0% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Крім того, представник зауважує, що згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, висловлених у постанові від 03 вересня 2019 року при перегляді справи №916/1423/17, застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Від представника Калуської міської ради на адресу Івано-Франківського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Булавинця М. М. Однак, такий відзив не підлягає розгляду, оскільки поданий поза межами визначеного судом в ухвалі про відкриття апеляційного провадження строку. При цьому, відповідачем не заявлено клопотання про поновлення процесуального строку для подання відзиву.

За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз`яснено, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення оскаржується в частині відмови у стягненні матеріальної шкоди. Рішення суду в частині стягнення з Калуської міської ради на користь ОСОБА_1 моральної шкоди представником позивачки не оскаржується, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в оскарженій частині.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена судовою повісткою, тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Калуської міської ради Бреславської М. М., яка просила рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення за таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з Калуської міської ради на її користь матеріальної шкоди у вигляді збитків, завданих платним користуванням земельною ділянкою на умовах оренди замість витрат на сплату земельного податку, які б позивачка понесла у разі набуття права власності на земельну ділянку, суд першої інстанції прийшов до висновків, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку, однак отримання такого дозволу не гарантує особі набуття такого права, оскільки дозвіл не є правовстановлюючим актом. Суд першої інстанції зазначив, що сам по собі дозвіл не означає набуття права власності на земельну ділянку та підтвердження того, що в подальшому заявник отримає ділянку у власність.

З цими висновками суду першої інстанції не можна не погодитись.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами з 27 травня 2021 року виникли договірні відносини з приводу оренди земельної ділянки площею 0,0410 га, кадастровий номер :07:004:0026, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташованої по АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним договором оренди від 27 травня 2021 року. За умовами вказаного договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 501 358,24 грн., орендна плата на рік становить 4,5% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що складає 22 561,12 грн. Договір оренди укладений на строк до 27 травня 2026 року (а.с. 17-20).

Також встановлено, що з метою викупу вказаної земельної ділянки ОСОБА_1 подала до відповідача 05 грудня 2023 року відповідну заяву (а.с. 21).

За результатами зазначеної заяви Калуською міською радою було підготовлено проект рішення «Про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки несільськогосподарського призначення гр. ОСОБА_1 » (а.с. 23-24) та 25 січня 2024 року винесено на голосування сесії міської ради. Однак, проект рішення не був прийнятий (а.с. 25).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 травня 2024 року у справі № 300/643/24 визнано протиправною бездіяльність Калуської міської ради щодо неприйняття в місячний строк рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 05 грудня 2023 року про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, зобов`язано Калуську міську раду розглянути на черговій сесії заяву ОСОБА_1 від 05 грудня 2023 року про викуп земельної ділянки та прийняти рішення у відповідності до вимог ст. 128 Земельного кодексу України (а.с. 28-36).

Калуською міською радою 30 травня 2024 року проект рішення «Про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки несільськогосподарського призначення гр. ОСОБА_1 » знову було винесено на голосування сесії міської ради (а.с. 26). Однак, проект рішення не був прийнятий (а.с. 27).

Також, згідно витягів з протоколу засідання міської ради від 25 січня, 29 лютого, 28 березня, 25 квітня, 30 травня, 04 та 25 липня, 28 серпня, 26 вересня, 09 та 31 жовтня 2024 року проект «Про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки несільськогосподарського призначення гр. ОСОБА_1 » не був прийнятий під час голосування (а.с. 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 125, 126, 158, 159).

Згідно із ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності земельними ділянками із комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 1 статті 127 ЗК України передбачено, що органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок комунальної власності громадянам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам регулюється ст. 128 ЗК України, зі змісту якої вбачається, що громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки. Орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови (частини 2, 3 ст.128 ЗК України).

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Із зазначеного слідує, що реалізація майнового права позивачки на викуп вказаних земельних ділянок залежить від прийняття органом місцевого самоврядування відповідного рішення у встановленому законом порядку.

При цьому згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, орган місцевого самоврядування не може діяти на власний розсуд, а виключно лише в межах, визначених законом. Водночас реалізація дискреційних повноважень має відбуватись лише у спосіб, встановлений законом. У іншому випадку, якщо орган місцевого самоврядування прийматиме рішення не в межах повноважень, або й в межах повноважень, але не в спосіб, визначений законом, то такі рішення органу місцевого самоврядування є незаконними і такими, що порушують права та справедливі майнові очікування громадян.

Як встановлено судом першої інстанції жодного рішення щодо проекту «Про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки несільськогосподарського призначення гр. ОСОБА_1 » Калуською міською радою прийнято не було.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку, однак отримання такого дозволу не гарантує особі набуття такого права, оскільки дозвіл не є правовстановлюючим актом. Отже, сам по собі дозвіл не означає набуття права власності на земельну ділянку та підтвердження того, що в подальшому заявник отримає ділянку у власність, а тому вимоги позивачки у цій частині суд правильно вважав необгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у оскаржуваному судовому рішенні, вони зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження судом першої інстанції.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

З інших підстав рішення суду не оскаржується.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Булавинця Миколи Миколайовича - залишити без задоволення.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 10 березня 2025 року.

Судді В. М. Барков

І. В. Бойчук

О. В. Пнівчук