Справа № 455/252/25
Провадження № 2/455/293/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

06 березня 2025 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Клімченка М.І.,

секретаря судового засідання Шайди Н.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

11.02.2025 представник позивачки звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт належності померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0163477 від 25.03.1997 та визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 0,75 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КАПГ «Мігівський» на території села Мігово Самбірського району Львівської області. В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки, ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_1 відкрилась спадщина на право власності на земельну частку (пай) розміром 0,75 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КАПГ «Мігівський». Згідно довідки №140 від 29.02.2024, виданої старостинським округом №4 Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області, відомо, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 , разом із дружиною - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочкою - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочкою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Як спадкоємець за законом, позивачка звернулася у Самбірську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , на підставі якої 25.06.2024 було відкрито спадкову справу за №72624378 у спадковому реєстрі. Проте, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що в поданих документах власник зазначений як ОСОБА_4 , а помер ОСОБА_4 та сертифікат не зареєстровано у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). За захистом свого права, як спадкоємця ОСОБА_4 , рекомендовано звернутись до суду за визнанням права власності па спадкове майно. Оскільки, право позивачки на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 не може бути оформлено у державній нотаріальній конторі, і тим самим не визнається державними органами, то за захистом порушеного права на майно вона звертається до суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2025 справа передана для розгляду судді Клімченку М.І..

Ухвалою судді від 12.02.2025 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження.

В підготовче судове засідання позивачка та її представник адвокат Писко С.І. не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися, проте представник через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої просила справу розглянути за її відсутністю та відсутністю позивачки, позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася, надала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, проти позову не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_3 у підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася, надала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, проти позову не заперечує.

Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог статей 200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки, ОСОБА_4 , про що Княжпільською сільською радою Старосамбірського району Львівської області 30.10.2006 зроблено запис у книзі реєстрації смертей №19 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 30.10.2006 (а.с.25).

Після смерті ОСОБА_1 відкрилась спадщина на право власності на земельну частку (пай) розміром 0,75 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КАПГ «Мігівський». Ця земельна частка (пай) належала останньому відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0163477 від 25.03.1997, виданого на підставі розпорядження голови Старосамбірської районної державної адміністрації від 08.08.1996 №7 (а.с.29-30).

Згідно довідки №140 від 29.02.2024, виданої старостинським округом №4 Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області, відомо, що ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 разом із дружиною - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочкою - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочкою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.26).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 15.11.1975 ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 . Остання при укладенні шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » (а.с.22).

Як спадкоємиця за законом, позивачка звернулася у Самбірську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 , на підставі якої 25.06.2024 було відкрито спадкову справу за №72624378 у спадковому реєстрі, що підтвердджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №77446597 від 25.06.2024 (а.с.27).

Проте, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну частку (пай), яка знаходиться у колективній власності КАПГ «Мігівський» в селі Мігово Самбірського району Львівської області, що належав спадкодавцю на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай), серії ЛВ №0163477, виданого 25.03.1997 Старосамбірською районною державною адміністрацією, на підставі розпорядження голови Старосамбірської райдержадміністрації від 08.08.1996 за № 7, розміром 0,75 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, зазначивши при цьому у довідці вих. №1415/02-14 від 25.06.2024, що, у зв`язку з тим, що в поданих документах власник зазначений як ОСОБА_4 , а помер ОСОБА_4 та сертифікат не зареєстровано у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). За захистом свого права як спадкоємця ОСОБА_4 , рекомендовано звернутись до суду за визнанням права власності па спадкове майно (а.с.12).

Згідно копії розпорядження голови Старосамбірської районної державної адміністрації Самбірського району Львівської області №218 від 12.08.1996 про затвердження розрахунків вартості земельних часток в місцевих радах району, у господарстві «Мігівський» визначено розмір середньої земельної частки (паю) по сільськогосподарських угіддях - 1,50 умовних кадастрових гектарів. В додатку до даного розпорядження вказано, що ОСОБА_4 має у користуванні земельну ділянку площею 0,75 га, та, відповідно, йому надається земельна частка у розмірі 0,75 умовних кадастрових гектарів (а.с.15).

Тобто, вбачається, що у самому розпорядженні голови Самбірської районної державної адміністрації Самбірського району Львівської області було допущено помилку у імені отримувача земельної частки (паю), тому і в сертифікаті на право на земельну частку (пай), серії ЛВ №0163477 від 25.03.1997 була допущена помилка у імені чоловіка позивача, адже в усіх інших документах, ім`я спадкодавця зазначається як « ОСОБА_4 ».

Так, у свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та свідоцтві про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 батьком зазначений ОСОБА_4 (а.с.13, 14, 23, 24).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зокрема пунктом 1.12. визначено Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України, а пунктом 1.13 встановлено, що місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, або іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (копія актового запису про смерть, домова книга тощо).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України).

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 2 даної статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. В частині 5 цієї статті вказано, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, позивачка має право на спадкування, оскільки є дружиною спадкодавця, тобто належить до першої черги спадкування та особисто звернулася із письмовою заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Отже, у даному випадку заінтересованою особою є орган місцевого самоврядування за місцем знаходження нерухомого майна, яке підлягає спадкуванню а саме: Добромильська міська рада Самбірського району Львівської області. Це також відповідає Постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №265/6868/16-ц.

Відповідно до роз`яснень, які викладені у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК).

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що маючих юридичне значення» зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у статті 315 ЦПК України і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо.

Також, відповідно до частини 1 статті 315 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту: 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»при розгляді справ про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 12 Постанови № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що допущена помилка у імені чоловіка позивачки в сертифікаті на право на земельну частку (пай) не спростовує факту наявності у неї права на таку ділянку і не може бути підставою позбавлення права спадкоємиці на спадкове майно.

Отже, визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 200, 206, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт належності померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0163477 від 25.03.1997, виданого на підставі розпорядження голови Старосамбірської районної державної адміністрації від 08.08.1996 №7, розміром 0,75 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КАПГ «Мігівський» на території села Мігово Самбірського району Львівської області.

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , право на земельну частку (пай) розміром 0,75 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КАПГ «Мігівський» на території села Мігово Самбірського району Львівської області, належала ОСОБА_4 відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0163477 від 25.03.1997, виданого на підставі розпорядження голови Старосамбірської районної державної адміністрації від 08.08.1996 №7, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення складено 06.03.2025.

Суддя М.І. Клімченко