Справа № 953/4157/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2025 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Муратової С.О.,
при секретарі Драгані О.А.,
за участю представника позивача адвоката Кошми О.Г.,
встановив:
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2024, розгляд вказаної справи визначено судді Київського районного суду м. Харкова Муратовій С.О. (а.с. 39).
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.05.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження за вказаною позовною заявою; розгляд справи ухвалено проводити у порядку загального позовного провадження, із призначенням підготовчого судового засідання (а.с. 41).
19.06.2024 до канцелярії суду надійшов відзив представника ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» Бортник Л.В. на позовну заяву, в якому просив залучити відзив з додатками до матеріалів справи; відмовити у задоволенні позову в повному обсязі; розглянути справу без участі представника відповідача ПрАТ «СК «УНІКА» (а.с. 54-61).
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.10.2024 закрито підготовче провадження по цивільній справі за вказаною позовною заявою та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 120).
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кошма О.Г. підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила.
Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, 19.06.2024 до канцелярії суду надійшов відзив представника ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» Бортник Л.В. на позовну заяву, в якому просив розглянути справу без участі представника відповідача ПрАТ «СК «УНІКА» (а.с. 54-61).
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.
Вимоги ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим ЦПК України випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані (у письмовій або електронній формі, речовими об`єктами, висновками експертів, показаннями свідків), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України в цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, згідно якого кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 19.12.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 850 грн., а також стягнуто в дохід держави судовий збір в сумі 536,80 грн. (а.с. 4).
Згідно ксерокопії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , автомобіль «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_6 , належить ОСОБА_5 (а.с. 6).
Цивільно правова відповідальність власників наземних транспортних засобів автомобіля «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_5 зареєстрована в ПрАТ «СК «УНІКА», згідно полісу №217052515 станом на 30.11.2023. Страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 320000 грн.; за шкоду, заподіяну майну 160000 грн.; розмір франшизи 3200 грн. (а.с. 64).
Згідно ксерокопії протоколу технічного огляду від 11.01.2024, автомобіль «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_6 , оглянутий 11.01.2024 за участю ОСОБА_1 та експерта ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» (а.с. 74-75).
За змістом ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Пленум Верховного Суду України у постанові №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у пункті 2 роз`яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відтак, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідним є наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частиною першою, другою ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси.
Аналіз положень статей 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в тому числі, моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб, тощо).
Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача.
За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.
Проте, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV).
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).
Згідно зі статтею 6 цього Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону №1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик).
Отже, за загальним правилом, потерпіла особа має право на відшкодування завданих їй збитків у повному розмірі, а вищенаведені норми матеріального права встановлюють спеціальний порядок відшкодування такої шкоди, а саме: в межах лімітів відповідальності страховика відшкодування завданої потерпілій особі шкоди здійснюється страховиком, а у випадку якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика відшкодування здійснюється винною особою в межах суми, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Щодо вартості відновлюваного ремонту, зазначеного у висновку судового експерта Шаповалова В.І. №11В за результатами транспортної товарознавчої експертизи для подання до суду від 02.04.2024.
Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 28, 29 Закону № 1961-ІV до шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, відноситься шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
У ст. 12 Закону 1961-IV зазначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (п. 36.6 ст. 36 Закону №1961-IV).
Визначаючи розмір позовних вимог до відповідача ПрАТ «СК «Уніка» позивач не звернув уваги, що різниця між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.
Отже, страхових ПрАТ «СК «Уніка» повинен відшкодувати позивачу витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу саме з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а тому позовні вимоги до ПрАТ «СК «Уніка» про стягнення вартості ремонту без урахування зносу не ґрунтуються на нормах закону і правові підстави для їх задоволення відсутні.
Вирішуючи ж позовні вимоги до ПрАТ «СК «Уніка» на предмет їх доведеності в частині сум відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, визначених у висновку №11В від 02.04.2024, суд враховує наступне.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачем та відповідачем надано два звіти автотоварознавчих досліджень, проведених на замовлення кожного з них.
Згідно із висновку судового експерта Шаповалова Віталія Івановича №11В за результатами транспортної товарознавчої експертизи для подання до суду від 02.04.2024, складеного на підставі заяви №б/н від 15.03.2024 ОСОБА_1 про призначення транспортної товарознавчої експертизи та визначення суми матеріального збитку для подання до суду, коефіцієнт фізичного зносу 0,633, вартість відновлювального ремонту автомобілю марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_6 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 30.11.2023 складає 106802,81 грн. Вартість же відновлювального ремонту з урахуванням зносу за вирахуванням ПДВ не зазначено.
Водночас, у висновку №11В від 02.04.2024 вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу саме за вирахуванням ПДВ не зазначено, а відтак даним доказом не доведено вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу саме без ПДВ, що є підставою для відмові у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «СК «Уніка» і у частині сум відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, визначених у висновку №11В від 02.04.2024, оскільки дана сума обрахована у висновку з ПДВ, тоді як згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону №1961-ІV у разі відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Проте, розмір ПДВ у вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу у висновку №11В від 02.04.2024, чи доданій до нього ремонтній калькуляції, не наведений, у зв`язку з чим, у вказаній частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходить з такого.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч.2 ст. 11 ЦК України). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч.2 ст. 16 ЦК України).
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ч.1 та п. 1 ч.2 ст.23 ЦК України).
Виходячи з положень ст.ст. 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (п. 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 216/3521/16-ц).
Згідно ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП (стаття 28 Закону № 1961-IV).
Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю).
Відповідач, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж заподіяння шкоди життю та здоров`ю потерпілого.
Позивач просить стягнути моральну шкоду, яка не охоплюється страховим відшкодуванням, оскільки не стосується шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого (згідно з ст. 23 Закону № 1961-IV) та не належить до шкоди, заподіяної майну (згідно з ст. 28 Закону № 1961-IV).
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співмірності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Окрім того, для відновлення свого порушеного права, з метою визначення розміру величини втрати товарної вартості автомобіля, ОСОБА_1 за проведення транспортної товарознавчої експертизи від 02.04.2024, було сплачено грошові кошти у розмірі 4800,00 грн, що підтверджується квитанцією від 15.03.2024 (а.с. 37).
За таких обставини, з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 4800,00 грн в рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи для визначення величини втрати товарної вартості автомобіля, які позивач був змушений зробити для відновлення свого порушеного права.
Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на користь позивача судові витрати у справі у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 313,40 грн.
Керуючись ст.ст.4-13, 76-89, 258-274 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 22, 623-625, 1172, 1188, 1191, Цивільного кодексу України, ст.ст. 36, 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд
В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Представник позивача: адвокат Кошма Олег Григрорович (адреса: м. Харків, пер. Короленка, 19).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (, адреса: 04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 6В, корп. 4).

Суддя С.О. Муратова