Номер провадження: 22-з/813/430/25
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
01.12.2025 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Коновалової В.А., Кострицького В.В.,
учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»,
розглянувши в порядку письмового провадження заяви ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу у справі
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4
на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2024 року, ухвалене Київським районним судом м. Одеси у складі: судді Куриленко О. М. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с. 134-136зв.).
Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням, відповідачка ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати заочне рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, стягнути судові витрати (а.с. 139-148).
Постановою Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4 задоволено частково.
Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 2885,60 грн.
Згідно з ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.11.2025 призначено до розгляду заяви ОСОБА_1 в особі свого представника Садаклієва Івана Ілліча та ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу в порядку письмового провадження.
Дослідивши вказані заяви та матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
За ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Частиною першою статті 134 ЦПК України визначено подання кожною стороною разом із першою заявою по суті спору до суду попереднього (орієнтовного) розміру суми судових витрат, які вона понесла і очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Щодо заяви ОСОБА_2 про стягнення понесених судових витрат колегія суддів зазначає наступне.
Тобто, відповідачем на виконання вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК виконано свій процесуальний обов`язок та повідомлено про попередній (орієнтований) розмір судових витрат.
Як вже зазначалося вище, постановою Одеського апеляційного суду від 07.10.2025 року, повний текст якої складений 10.10.2025, апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника Попова Михайла Сергійовича задоволено частково.
Заяву ОСОБА_2 про стягнення понесених судових витрат подано 13.10.2025 (понеділок), тобто в межах строку, визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
До заяви додано копію договору про надання правової допомоги від 23.08.2024 та копію додаткової угоди від 27.08.2024 до договору про надання правової допомоги від 23.08.2024 та копію акту виконаних робіт від 09.10.2025 (а.с. 227в-228а).
Згідно з п. 4 договору про надання правової допомоги від 23.08.2024 сторонами погоджено, що клієнт бере на себе зобов`язання особисто своєчасно оплачувати адвокату вартість його послуг з виконання цього договору у відповідності з додатковою угодою до договору (а.с. 227в).
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, Об`єднаної Палати Касаційного Господарського Суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 виснувано, що докази витрат на правову допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду.
Вказані правила про залишення відповідної заяви без розгляду стосуються і подання доказів, щодо перешкоди подання яких своєчасно заявником не заявлено.
Як вже зазначалося вище, в першій заяві відповідача по суті спору в суді апеляційної інстанції (апеляційній скарзі) від 22.10.2024, відповідачем заявлено про попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які сторона планує понести у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції.
До заяви про розподіл судових витрат як доказ понесення таких відповідачем додано копію договору про надання правової допомоги від 23.08.2024 та копію додаткової угоди від 27.08.2024 до договору про надання правової допомоги від 23.08.2024.
Жодних поважних причин неможливості подання відповідних доказів стороною відповідача суду не надано.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
За наявності лише попереднього розрахунку суми витрат, без подання доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів та ухвалення рішення і без подання заяви про намір подати такі докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, у суду немає підстав для ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу.
Оскільки наслідком не вчинення стороною відповідної процесуальної дії протягом визначеного законом строку є втрата права на вчинення такої, а документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, то застосуванню в наведеній частині підлягає саме ч. 1 ст. 126, ч. 8 ст. 141, ст. 246 ЦПК України у їх сукупності, і її заява в наведеній частині підлягає залишенню без розгляду.
Що стосується заяви відповідачки в частині стягнення на її користь судового збору, у якій вона ініціює питання щодо стягнення з позивача судового збору за подання апеляційної скарги, то така не підлягає задоволенню, оскільки таке вирішено під час ухвалення постанови Одеського апеляційного суду від 07.10.2025 (а.с. 215), з огляду на що відхиляється колегією суддів.
За таких обставин, колегія суддів відмовляє у задоволенні заяви ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4 про стягнення понесених судових витрат у вигляді судового збору.
Щодо заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції колегія суддів зазначає наступне.
До заяви додано додаткову угоду № 1 від 19.11.2024 та квитанцію про оплату послуг адвоката від 19.11.2024 (а.с. 185-186).
Заява про зменшення таких витрат від сторони відповідача не надходила.
У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Колегія суддів, оцінивши докази, подані на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, вважає, що лише подання таких доказів не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) з огляду на конкретні обставини справи.
Так, колегія суддів зазначає, що комісія, сплачена позивачем за оплату послуг адвоката не підлягає стягненню з відповідача, оскільки такі не віднесено законом до витрат на правничу допомогу.
При цьому, апеляційний суд враховує, що за результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції, яким позов задоволено в повному обсязі, скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.
З огляду на це, враховуючи положення ч. 2 ст. 141 ЦПК України, а також відсутність заяви про зменшення таких витрат від сторони відповідача, колегія суддів вважає за потрібне частково задовольнити заяву ОСОБА_1 та стягнути на його користь з ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 2905,2 грн.
Керуючись ст. 126, 133, 137, 270 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Заяву ОСОБА_2 в особі свого представника Попова Михайла Сергійовича про стягнення на її користь витрат на правову допомогу залишити без розгляду.
Заяву ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4 про стягнення на її користь судових витрат у вигляді судового збору залишити без задоволення.
Заяву ОСОБА_1 в особі свого представника Садаклієва Івана Ілліча задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати за надання адвокатом Садаклієвим Іваном Іллічем представником ОСОБА_1 професійної правничої допомоги у розмірі 2905,2 гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.А. Коновалова

В.В. Кострицький