Справа № 279/379/25
Провадження № 2/279/603/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/379/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 07.12.2022 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3314540, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала грошові кошти в розмірі 4000,00 грн., строком на 360 днів, зі сплатою 1,99% в день. Крім того, між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 укладено ряд додаткових договорів до договору №3314540. 13.09.2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" був укладений договір факторингу №ККУЛ-13092023, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" набуло право вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3314540 від 07.12.2022 року. Оскільки ОСОБА_1 порушила умови договору станом на 17.01.2025 року має заборгованість в розмірі 25173,60 грн., з яких: 4000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 21173,60 грн. заборгованість за відсотками. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати зі сплати судового збору.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач подала відзив на позовну заяву в якій просить в задоволенні позову відмовити, так як будь-яких договорів з позивачем та з ТОВ "Лінеура Україна" вона не укладала. Невідомими особами відносно неї були вчинені шахрайські дії, заволоділи доступом до її мобільного номеру, до якого була прив`язано банківські додатки "ПриватБанк" та інші, та безпідставно без її згоди уклали договір №3314540 та ряд додаткових договорів. З цього приводу вона звернулась до поліції, на підставі її заяви були внесені відомості до ЄРДР за №0000024 від 20.01.2023 року за ч.1 ст. 190 КК України. Крім того, вона звернулась до Коростенського міськрайонного суду з заявою, щодо внесення відомостей до ЄРДР за фактом вчинення шахрайських дій відносно неї, яка була судом задоволена і 21.01.2023 року були внесені відомості до ЄРДР за №0000074 з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 190 КК України. 26.01.2023 року процесуальним прокурором прийнято рішення про об`єднання даних кримінальних проваджень в одне провадження. В ході досудового розслідування було встановлено, що невідомі особи, які шахрайським шляхом отримали кредитні кошти на її картковий рахунок в подальшому були зняті в м. Кривий Ріг, у зв`язку з чим матеріали кримінального провадження передані за підслідністю до СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області. Досудове розслідування триває. Позивачем не надано будь-яких доказів тогог, що саме вона уклала кредитний договір, натомість органами досудового розслідування встановлено, що вказаний договір був укладений невідомими особами від її імені шляхом блокування її мобільного номеру та в подальшому отримання доступу до її персональних даних в м. Кривий ріг де і були зняті грошові кошти.

Позивачем подано відповідь на відзив в якій просить позовні вимоги задовольнити, так як твердження позивача про те, що її персональними та ідентифікаційними даними заволоділи треті особи не підтверджено жодним належним та допустимим доказом. Посилання позивача на відомості у кримінальному провадженні щодо можливих неправомірних дій відносно позивача, отримані нею, зокрема, в інформаційних довідках в органах поліції, не знайшли свого документального підтвердження. Сам по собі факт внесення в ЄРДР відомостей за заявою позивача не є беззаперечним доказом доведеності вчинення відносно позивача неправомірних дій щодо укладення оспорюваних договорів та не може слугувати підставою для визнання вказаних договорів недійсним. Отже, аргументи щодо недоведеності підписання Позивачем договорів на думку Товариства, є безпідставними. На підтвердження укладення договору №3314540 у матеріалах справи містяться копії додатку №1 до договору та копія додаткових договорів договору про прощення (анулювання) боргу до Договору №3314540 про надання коштів на умовах споживчого кредиту; які підписані електронним підписом з одноразовим ідентифікаторомп озичальника, також надано копії паспорту позики та паспорту споживчого кредиту.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що 09.12.2022 року до Коростенського РУП ГУГП в Житомирській області звернулась із письмовою заявою мешканка м. Коростеня ОСОБА_1 з заявою про вчинення відносно неї невстановленою особою шахрайських дій, внаслідок чого їй спричинено матеріальну шкоду в сумі близько 25000 грн.

На підставі зяави відповідача були внесені відомості до ЄРДР за №0000024 від 20.01.2023 року за ч.1 ст. 190 КК України.

Крім того, ОСОБА_1 звернулась до Коростенського міськрайонного суду з заявою, щодо внесення відомостей до ЄРДР за фактом вчинення шахрайських дій відносно неї, яка була судом задоволена і 21.01.2023 року були внесені відомості до ЄРДР за №0000074 з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 190 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що 06.12.2022 року, близько 10 год. невідома особа зателефонувала потерпілій ОСОБА_1 на номер мобільного телефону НОМЕР_1 з номеру НОМЕР_2 та представилась представником компанії "Київстар", в подальшому номер телефона ОСОБА_1 був забокований, а після його розблокування 19.12.2022 року їі почали надходити смс повідомлення про повернення кредиту. 20.04.2023 року слідчим СВ Коростенського РУП ГКУНП в Житомисрькій області проведено тимчасовий доступ до інформації, яка становить банківську таємницю в банківській установі, АТ "Сенс Банк", в сае наявної інформації про рух коштів на банківській картці № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_1 . Проведеним аналізом отриманої інформації було встановлено, що кошти з вказаної картки були зняті в м. Кривий Ріг.

Відповідно до п. 11 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління НБ України від 05 листопада 2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Така ж правова позиція висловлена ВСУ і в справі № 6-71цс15 від 13 травня 2015 року, в якій зазначено, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі №552/2819/16-ц (провадження №61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Таким чином, встановлено, що відповідач здійснила всі визначені заходи, які передбачені в даному випадку щодо доведення своєї невинуватості у здійсненні зазначених дій (отримання кредиту), а отже, користувач картки не може нести відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами не є підставою для задоволення позову.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У свою чергу, позивач не довів належними та допустимими доказами того факту, що своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції щодо отримання відповідачем кредиту.

Оскільки, позивачем не доведено вчинення відповідачем дій спрямованих на укладення договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, не довів того факту, що своїми діями чи бездіяльністю відповідач сприяла втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції щодо отримання кредиту, не надано доказів отримання кредитних коштів відповідачем, а відповідач, виявивши шахрайські дії відносно себе, невідкладно повідомила правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштам, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Висновки суду, при вирішенні спору, узгоджуються з правовою позиціє викладеною у постанові постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18).

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, ст. 509, 526, 1054, 1073 ЦК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ- КАПІТАЛ", місце знаходження: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, .

Відповідач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Недашківська Л.А.

копія згідно з оригіналом