Номер провадження: 22-ц/813/7136/25
Справа № 501/928/25
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

04.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів:Назарової М.В., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,

учасники справи:

позивачі Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна,

на рішення Чорноморського міського суду Одеської області від 09 липня 2025 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог

У березні 2025 року ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що 14.02.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 7582235 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. ТОВ «Авентус Україна» виконало свої зобов`язання за кредитним договором та здійснено переказ коштів на рахунок ОСОБА_1 , взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 25000,00 грн заборгованості за тілом позики та 66000,00 грн заборгованості за процентами від суми позики.

Позивачем зазначалося, що 23.10.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 23.10/24-ф та відповідно до витягу з реєстру прав вимоги відступлено право грошової вимоги щодо відповідача за кредитним договором № 7582235 від 14.02.2024 року. В подальшому, 20.01.2025 року між ТОВ «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт капітал» укладено договір факторингу № 20/01/2025-01 та відповідно до витягу з реєстру прав вимоги відступлено право грошової вимоги щодо відповідача за кредитним договором № 7582235 від 14.02.2024 року.

З огляду на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 7582235 від 14.02.2024 року у розмірі 91000,00 грн, яка складається з 25000,00 грн заборгованості за тілом позики та 66000,00 грн заборгованості за процентами від суми позики, судові витрати у справі та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Короткий зміст судового рішення

Чорноморський міський суд Одеської області рішенням від 09.07.2025 року заявлені ТОВ «Юніт Капітал» позовні вимоги задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал суму заборгованості за кредитним договором № 7582235 від 14.02.2024 року у розмірі 91000,0 грн, яка складається з 25000,00 грн заборгованості за тілом позики та 66000,00 грн заборгованості за процентами від суми позики, судовий збір у розмірі 2422,40 грн; в іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Суд першої інстанції виходив із того, що позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 7582235 від 14.02.2024 року, а відповідач отримав кредитні кошти та не повернув їх у встановлений договором строк, що має відображення у розрахунках заборгованості за договорами. Судом зауважувалося, що в матеріалах справи наявні платіжні інструкції про оплату за відступлення прав вимоги за договором факторингу № 23.10/24-ф та договором факторингу № 20/01/2025-01. Щодо незгоди відповідача з розрахунком заборгованості, судом зазначалося, що власного розрахунку на спростування наведених відповідачем доводів, останній не надавалося.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Зачепіло З.Я., просить рішення Чорноморського міського суду Одеської області від 09.07.2025 року скасувати та ухвалити нове, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухвалення такого із неправильним застосуванням норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована відсутністю в матеріалах справи доказів повідомлення відповідача про передачу права вимоги, доказів, які б підтверджували факт оплати позивачем за відступлені права вимоги за договорами факторингів, доказів на підтвердження факту перерахуванням коштів саме кредитодавцем на підставі відповідних договорів, а не іншими особами за іншими правовідносинами. На думку скаржника, ТОВ «Юніт Капітал» у встановленому законом порядку не доведено факту перерахування коштів за договорами, а тому підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками відсутні.

При цьому скаржником зауважується, що надані позивачем розрахунки заборгованості самі по собі не є безспірним доказом наявності заборгованості, оскільки такі документи складаються одноособово позивачем та не є первинними документами, а тому не містять відомостей, що дозволили б пересвідчитись чи передавалися кошти позичальнику.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.08.2025 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено ТОВ «Юніт Капітал» його право на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до положень ст. 360 ЦПК України.

Адвокатом Зачепіло З.Я., яка діє від імені ОСОБА_1 , копію ухвали про відкриття апеляційного провадження отримано 22.08.2025 року в електронному кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

ТОВ «Юніт Капітал» 13.08.2025 року отримало копію апеляційної скарги з додатками та 22.08.2025 року о 18:17:03 год копію ухвали про відкриття апеляційного провадження в електронному кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Юніт Капітал» зазначає, що нарахування відсотків за користування кредитом відображено у наданому розрахунку заборгованості та відбувалося згідно з погодженими умовами кредитного договору, зі змістом якого відповідач ознайомився під час його укладення. При цьому, зауважує також, що з матеріалів справи вбачається, що позивачем належно і достатньо доведений факт переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Онлай Фінанс», і в подальшому до ТОВ «Юніт Капітал».

18.09.2025 року ухвалою Одеського апеляційного суду справу призначено до розгляду.

Адвокатом Зачепіло З.Я., яка діє від імені ОСОБА_1 , то ТОВ «Юніт Каптал» судові повістки отримано 08.11.2025 року в електронних кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.

ОСОБА_1 повідомлений про дату, час та місце судового розгляду у відповідності до положень ч. 5 ст. 130 ЦПК України.

04.12.2025 року від адвоката Зачепіло З.Я., яка діє від імені ОСОБА_1 , на адресу апеляційного суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, яку направлено електронною поштою на офіційну електронну пошту Одеського апеляційного суду без використання підсистеми Електронний суду.

Разом з тим, згідно положень ч. 8 ст. 14 ЦПК України, особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», якщо інше не передбачено цим Кодексом.

При цьому, слід зауважити, що у представника скаржника наявний електронний кабінет в підсистемі Електронний суд, про що зазначено останньою та за допомогою якого подано апеляційну скаргу.

З огляду на вищевикладене, клопотання про відкладення розгляду справи підлягає поверненню.

З огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів враховуючи строки розгляду справи, вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності представника позивача.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи заявлені ТОВ «Юніт Капітал» позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, щопозивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 7582235 від 14.02.2024 року, а відповідач отримав кредитні кошти та не повернув їх у встановлений договором строк, що має відображення у розрахунках заборгованості за договорами. Судом зауважувалося, що в матеріалах справи наявні платіжні інструкції про оплату за відступлення прав вимоги за договором факторингу № 23.10/24-ф та договором факторингу № 20/01/2025-01 Щодо незгоди відповідача з розрахунком заборгованості, судом зазначалося, що власного розрахунку на спростування наведених відповідачем доводів, останній не надавалося.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини справи, наведені доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом ст.ст. 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч 3 ст. 207 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту)другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як встановлено судом першої інстанції, 14.02.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 7582235 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Згідно п. 1 договору, сторонами обумовлено, що укладення цього договору здійснюється за допомогою ІКС (інформаційно-комунікаційна система) Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний застосунок «CreditPlus». Ідентифікація споживача і ІКС Товариств здійснюється при вході споживача в особистий кабінет/мобільний застосунок «CreditPlus», в порядку передбаченому договором та/або ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на мобільний номер телефону споживача, вказаний споживачем при вході (в т.с. в месенджери), та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету/мобільного застосунку «CreditPlus». З кредитного договору вбачається, що сторонами укладено електронний правочин із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та останні містить відмітку щодо його підпису ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором С 7782 , 14.02.2024 року о 09:29:36.

Факт укладення вказаного договору ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не заперечується.

Згідно змісту вказаного кредитного договору, сторонами обумовлено тип процентної ставки фіксована; та порядок нарахування процентів, а саме п. 1.5.1. стандартна процентна ставка становить 2,20% в день та застосовується в межах строку кредиту; знижена процентна ставка становить 0,88% в день та застосовується відповідно до умов визначених положеннями даного пункту.

Пункти 1.7 1.81.9 та 1.10 містять відомості щодо денної процентної ставки на дату укладення договору, загальні витрати на дату укладення договорі, орієнтовну реальну річну та загальну вартість кредиту на дату укладення договору.

Окрім розміру, строку та порядку нарахування відсотків на кредит, сторонами також обумовлено й порядок повернення кредиту, визначений в пункті 5 укладеного кредитного договору.

Разом з тим, позивачем в якості додатків долучено до матеріалів справи розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором кредиту № 7582235 від 14.02.2024 року, з якого вбачається зазначення розміру загального боргу по кредиту у розмірі 25000,0 грн та розрахунок заборгованості по відсоткам, відповідно до умов договору, який станом на 22.10.2024 року становить 66000,0 грн. Натомість, відповідачем по справі, заперечуючи щодо долученого позивачем розрахунок заборгованості, будь-якого альтернативного розрахунку заборгованості не надано, а тому з огляду на викладене, доводи апеляційної скарги в даній частині відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Зачепіло З.Я., посилається на відсутність в матеріалах справи підтвердження факту оплати позивачем за відступлені права вимоги за договорами факторингів, доказів на підтвердження факту перерахуванням коштів саме кредитодавцем на підставі відповідних договорів, а не іншими особами за іншими правовідносинами, з огляду на що, колегія суддів вважає за необхідне зазначити.

Згідно договору факторингу № 23.10/24-ф, укладеного 23.10.2024 року між ТОВ ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Онлайн фінанс», та відповідно до витягу з реєстру прав вимоги відступлено право грошової вимоги щодо відповідача за кредитним договором № 7582235 від 14.02.2024 року.

Пунктом 1.1 визначено, що за даним договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату з процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог, та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору.

В якості додатків до вказаного договору, у відповідності до п. 1, долучено акти прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 23.10/24-Ф від 23.10.2024 року, а також безпосередньо реєстр боржників, та в переліку яких зазначено - ОСОБА_1 за кредитним договором № 7582235 від 14.02.2024 року, із зазначенням розміру заборгованості з основною сумою боргу 25000,0 грн та розміру заборгованості за відсотками 66000,0 грн.

Разом з тим, пунктом 3.4 даного договору факторингу № 23.10/24-Ф визначено, що фактор сплачує клієнту 100% ціни продажу, передбаченої п. 3.3 цього договору, протягом 5-ти робочих днів з моменту передачі по акту прийому-передачі реєстру боржників, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів за наведеними в даному пунктів реквізитами клієнта.

Ціна продажу за договором становить 3 217 772,0 грн (п. 3.3).

Моментом виконання фактором грошового зобов`язання сторони визначають моменту надходження ціни продажу за цим договором на рахунок клієнта, зазначений в п. 3.4 даного договору (п. 3.6).

В якості підтвердження виконання ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» зобов`язань, визначених умовами договору факторингу № 23.10/24-ф від 23.10.2024 року, до матеріалів справи долучено копію платіжної інструкції № 166 від 30.10.2024 року про перерахування ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ТОВ «Авентус України» грошових коштів у розмірі 3217772,0 грн, призначення платежу оплата за відступлення права вимоги згідно реєстру вимоги № 1 від 23.10.2024 року та договору факторингу № 23.10/24-Ф від 23.10.2024 року.

Тобто, наявними матеріалами справи в повній мірі підтверджується факт переходу права вимоги за вказаним договором факторингу, в тому числі й права вимоги щодо кредитних зобов`язань ОСОБА_1 , з огляду на що доводи апеляційної скарги в даній частині є необґрунтованими.

Також позивачем до позовної заяви долучено договір факторингу № 20/01/2025-01 від 20.01.2025 року, укладений між ТОВ «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт капітал», за яким відповідно до витягу з реєстру прав вимоги відступлено право грошової вимоги до ТОВ «Юніт Капітал» за кредитним договором № 7582235 від 14.02.2024 року.

В якості додатків до вказаного договору факторингу долучено акт прийому-передачі прав вимоги від 10.02.2025 року за договором факторингу № 20/01/2025-01, згідно якого клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників в кількості 739, реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідна до договору.

Пунктом 1.3 договору визначено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі прав вимоги згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Сторони підписують акт прийому-передачі прав вимог за цим договором після повної (100;) сплати фактором на користь клієнта ціним продажу, відповідно до умов передбачених розділом 3 договору (п. 1.4).

Згідно п. 3.3 договору, ціна продажу за договором становить 1107375,89 грн.

Відповідно до долучених позивачем платіжних інструкцій № 213 від 20.01.2025 року ТОВ «Юніт Капітал» сплачено на користь ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» грошові кошти у розмірі 1000000,0 грн (призначення платежу часткова оплата за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 20/01/2025-01 від 120.01.2025 року) та № 253 від 10.02.2025 року щодо перерахування на користь позивача грошової суми у розмірі 7375,89 грн (призначення платежу часткова оплата за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 20/01/2025-01 від 120.01.2025 року).

З наведеного вбачається, що позивачем ТОВ «Юніт Капітал» в повному обсязі виконано умови укладеного 20.01.2025 року договору факторингу № 20/01/2025-01, у зв`язку із чим Товариство набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 7582235 від 14.02.2024 року.

Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в частині відсутності в матеріалах справи підтверджень факту оплати позивачем за відступлені права вимоги за договорами факторингів та доказів на підтвердження факту перерахуванням коштів саме кредитодавцем на підставі відповідних договорів.

Стосовно посилань скаржника на відсутність відомостей щодо його повідомлення про відступлення права вимоги за вищенаведеними договорами, слід зазначити наступне.

Положеннями ст. 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

З огляду на наведені положеннями ЦК України, встановлений ст. 516 порядок заміни кредитора у зобов`язання без згоди боржника, не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, відповідно не погіршує становища боржника.

При цьому, слід зауважити щодо відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження факту виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором первісному кредитору або ж ТОВ «Юніт Капітал».

Окрім вищевикладеного, колегія суддів також вважає за необхідне зауважити щодо наявності в матеріалах справи посилань скаржника в частині непогодження із розміром нарахованих відсотків з огляду на їх завищення та колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 2.1 кредитного договору, кошти надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки НОМЕР_1 .

Листом вих. № 20241113-1/1 від 13.11.2024 року, наявним в матеріалах справи, підтверджується факт перерахування 14.02.2024 року о 09:30:09 ОСОБА_1 на картку НОМЕР_1 грошових коштів у розмірі 25000,0 грн. В подальшому згідно наданого позивачем розрахунку, ТОВ «Авентус Україна» нараховувалися проценти на залишок боргу, розмір яких станом на 22.10.2024 року становив 66000,0 грн.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.

Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.

Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.

Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

У Рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість по тілу кредиту за договором позики становить 25000,0 грн, натомість заявлені позивачем відсотки за процентами становлять 66000,0 грн, тому з огляду на вищевикладене та з метою забезпечення відповідності заявленого позивачем до стягнення розмір заборгованості засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, апеляційний суд вважає за необхідне розмір процентів зменшити з 66000,0 грн до 35000,0 грн.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене в своїй сукупності, розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача становить 60000,0 грн, які складаються з 25000,0 грн заборгованість за тілом кредиту та 35000,0 грн заборгованість за відсотками.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України). Апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміни рішення Чорноморського міського суду Одеської області в частині розміру заборгованості, яка підлягає стягненню.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 11022 від 27.02.2025 року.

Тобто, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, судовий збір, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 становить1623,0 грн.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 3633,60 грн, що підтверджується квитанцією від 08.08.2025 року.

З урахуванням задоволених вимог апеляційної скарги, судовий збір, який підлягає стягненню з ТОВ «Юніт Капітал» становить 1199,0 грн.

Згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 424,0 грн (1623,0-1199,0).

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна, задовольнити частково.

Рішення Чорноморського міського суду Одеської області від 09 липня 2025 року змінити, зменшивши стягнутий з ОСОБА_1 розмір заборгованість за кредитним договором № 7582235 від 14.02.2024 року з 91000,0 грн на 60000,0 грн, з яких 25000,0 грн заборгованість за тілом кредиту та 35000,0 грн заборгованість за процентами, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Рішення Чорноморського міського суду Одеської області від 09 липня 2025 року в частині стягнення судового збору скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 424,0 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 04 грудня 2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді М.В. Назарова

О.Ю. Карташов