Справа № 604/1215/25
Провадження № 2/604/610/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року cелище Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Федорович І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2

до Скалатської міської територіальної громади в особі Скалатської міської ради

про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовної заяви. Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд із позовною заявою до Скалатської міської територіальної громади в особі Скалатської міської ради, в якій просять про визнання права власності на спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований під АДРЕСА_1 : за ОСОБА_1 - на 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що належитьїй як члену колгоспного двору, на 1/4 частку - в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 та на 1/4 частку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 ; за ОСОБА_2 - 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що належить їй як члену колгоспного двору.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , який за життя склав заповіт, відповідно до якого усе своє майно заповів ОСОБА_1 . Остання спадщину прийняла у встановленому законом порядку, оскільки на день смерті ОСОБА_3 спільно із ним проживала. Разом із цим, коли ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа. Крім цього, вона прийняла спадщину після смерті її матері ОСОБА_4 14 грудня 2022 року, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа. Окрім того, житловий будинок АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_3 , а разом із ними проживали ОСОБА_4 дружина, ОСОБА_5 донька, ОСОБА_6 внучка. Згідно із архівної довідки від 21 серпня 2014 року №801, усі вище перераховані особи були членами колгоспного двору, відповідно кожен із них має право на частку житлового будинку.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належну йому як члену колгоспного двору частку, яку успадкувала ОСОБА_1 , оскільки дружина ОСОБА_4 приймати їй належну частку у спадщині відмовилася. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , де її частка в розмірі перейшла ОСОБА_1 . Відповідно ОСОБА_1 належить частка житлового будинку, як члену колгоспного двору, частка в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 та частка в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_2 просить визнати право власності на частку спірного житлового будинку як член колгоспного двору.

Процесуальні дії та рішення.

Позивачі у судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують.

Представник відповідача Скалатська міська територіальна громада Тернопільської області у судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно з якою просять справу розглянути без їх участі, позов визнають та не заперечують щодо його задоволення.

На адресу суду надійшли дві спадкові справи (копії), а саме № 40/223 до майна померлої ОСОБА_4 , та спадкова справа № 44/2021 - заведена щодо майна померлого ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з відсутністю заперечень відповідача щодо позову, суд вважає за можливе прийняти рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, в порядку, передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Встановлені фактичні обставини.

ОСОБА_3 02 квітня 2004 року склав заповіт, який зареєстрований у реєстрі за №70 та посвідчений секретарем Остап`ївської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області. У вказаному заповіті ОСОБА_3 на випадок смерті зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, заповів ОСОБА_1 , 1966 року народження.

ОСОБА_5 , 15 липня 1989 року уклала шлюб із ОСОБА_7 , що вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 15 липня 1989 року. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_8 ».

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 25 січня 2021 року виконкомом Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області,

Після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу №44/2021, що вбачається із Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 27 травня 2021 року.

ОСОБА_4 27 травня 2021 року подала заяву приватному нотаріусу заяву про те, що від прийняття обов`язкової частки у спадщині як дружина ОСОБА_3 - відмовилася.

27 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Журавель С.С. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька - ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 . Однак ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа спадкодавця на спадкове майно, про що видано відповідну постанову від 06 травня 2025 року.

ОСОБА_1 після смерті матері - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , подала заяву до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В., в якій вбачається, що остання приймає спадщину за законом.

Відповідно після смерті ОСОБА_4 заведено спадкову справу №40/2023, що вбачається із Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 23 травня 2023 року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 06 червня 2024 року та зареєстрованого в реєстрі за №1152, вказано, що ОСОБА_1 на підставі заповіту ОСОБА_4 прийняла спадщину на земельну ділянку площею 1,5241 га - для ведення товарно сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0712, місец розташування - Остап`ївська сілька рада, Тернопільський район, Тернопільська область .

10 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Кравець Т.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , яке залишилося після смерті матері ОСОБА_4 . Однак ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа спадкодавця на спадкове майно, про що видано відповідну постанову від 10 жовтня 2025 року.

Свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок, видане Остап`ївською сільською радою 30 вересня 1992 року, посвідчує, що цілий житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в селі Остап`є, дійсно належить колгоспному двору, що складається з 4-х членів, головою якого є ОСОБА_3 .

Відповідно до архівної довідки №801 від 21 серпня 2024 року архівного фонду «Остап`ївська сільська рада» станом на 1991 рік значиться господарство ОСОБА_3 - голова господарства, разом із ним проживали: ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_5 - донька, ОСОБА_6 - внучка. Усі вище перераховані особи були членами колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_3 , відповідно кожен із них має право на частку житлового будинку.

Відповідно до довідки про інформацію, видану Бюро технічної інвентаризації (БТІ) Підволочиського району від 04 грудня 2024 року №493, згідно якої за матеріалами бюро житловий будинок за номером АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 , рік будівництва житлового будинку - 1962.

05 грудня 2024 року на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , згідно довідки БТІ Підволочиського району виготовлено технічний опис, в якому зазначено технічні характеристики будинку, зокрема: загальна площа 51,5кв.м, житлова площа 39,3 кв.м.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належну йому як члену колгоспного двору частку, яку успадкувала ОСОБА_1 , оскільки дружина ОСОБА_4 приймати їй належну частку у спадщині відмовилася. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , де її частка перейшла ОСОБА_1 . Відповідно ОСОБА_1 належить частка житлового будинку, як члену колгоспного двору, частка в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 та частка в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 .

ОСОБА_6 (внучка) народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Тернопіль, батьками записані ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 02 березня 1991 року, актовий запис №645.

17 липня 2021 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклала шлюб із ОСОБА_9 , що вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 17 липня 2021 року. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_10 ».

Нормативне обгрунтування спірних правовідносин та мотиви суду.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше.

15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.

Положення статей 17, 18 зазначеного Закону щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство.

Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб.

Його створення і діяльність врегульовувалось положеннями статей 120-127 ЦК УРСР, спадкування майна колгоспного двору регулювалося статтею 563 ЦК УРСР.

Так, згідно з частиною першою статті 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Частиною другою статті 123 ЦК УРСР передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Пленум Верховного Суду України у п. а) ч. 6 постанови №20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснює, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена колгоспного двору визначається з рівності часток всіх його членів.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України у пункті 7 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах права приватної власності» судам слід враховувати, що відповідно до ст. 55 Закону «Про власність» громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України.

Так, відповідно до архівної довідки встановлено, що у погосподарських книгах села Остап`є станом на 1991 рік значиться господарство ОСОБА_3 , голова господарства. Разом з ним проживали ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_5 - дочка, ОСОБА_6 - внучка. Суспільна група господарства - колгоспний двір, а тому колгоспний двір належав їм у рівних частках.

Верховний Суд зазначив у постанові від 06 листопада 2019 року в справі № 559/375/16 , що записи в погосподарських книгах визнавалися як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право власності. Під час вирішення питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди в порядку спадкування записи в погосподарських книгах оцінюються в сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 , житловий будинок був збудований у 1962 році.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 належить частка житлового будинку АДРЕСА_1 , як члену колгоспного двору, частка в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 та частка в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , а ОСОБА_2 належить 1/4 частка житлового будинку, як члену колгоспного двору.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

При цьому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Вказаний Закон набрав чинності - 03 серпня 2004 року.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання за позивачами права власності на спадщину та як членів колгоспного двору, у зв`язку з чим право позивачів підлягає захисту шляхом задоволення позову.

Розподіл судових витрат. Оскільки позивачі не заявили про розподіл судового збору, то судовий збір не розподіляється.

Керуючись ст.ст. 82, 89, 263, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

задоволити позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) та ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Скалатської міської територіальної громади в особі Скалатської міської ради (юридична адреса: вул. Грушевського, 2, м. Скалат, Тернопільський район, Тернопільська область) про визнання права власності на спадкове майно.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на житловий будинок із належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 51,5 м.кв, житловою площею 39,3 м.кв, а саме:

на 1/4 частку, як члена колгоспного двору;

на 1/4 частку в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

на 1/4 частку в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на 1/4 частку житлового будинку із належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як члена колгоспоного двору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Федорович