Провадження №: 2/336/1755/2025
У Х В А Л А

іменем України

10 березня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя Боєв Є.С., розглянувши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2025 Погрібної О.М. з посиланням справу направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа надійшла в провадження судді Боєва Є.С.

Суддя, дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, дійшов висновку, що справа помилково направлена за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однією із умов реалізації права особи на пред`явлення позовної заяви є дотримання вимог підсудності.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно положень ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України), альтернативна підсудність за вибором позивача (ст. 28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із відповіддю з Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області від 13.01.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: Запорізька область, Пологівський (колишній Гуляйпільський) район, с. Мирне, що відноситься до територіальної підсудності Гуляйпільського районного суду Запорізької області, але відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 14.09.2022 № 49/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Гуляйпільського районного суду Запорізької області на Заводський районний суд м. Запоріжжя.

Передаючи справу на розгляд до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Погрібна О.М. виходила з того, що на даний час відповідач ОСОБА_1 , фактично проживає як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 , що є територією Шевченківського району м. Запоріжжя.

В обґрунтування свого висновку щодо підсудності справи Шевченківському районному суду м. Запоріжжя суддя послалася на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Постанову Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014 № 509, Правила реєстрації місця проживання, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207.

Так, згідно з п. 9 Правил реєстрації місця проживання (в редакції, яка була чинна до 15.08.2017 року включно), відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Проте постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2017 № 579 внесено зміни до пункту 9 Правил реєстрації місця проживання, а саме виключено в абзаці першому слова «та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи». Вказана постанова набрала чинності 16.08.2017 року.

Отже, з 16.08.2017 року довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не належить до переліку документів, на підставі яких вноситься інформація про зареєстроване місце перебування особи.

При цьому, згідно з положеннями Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, процес видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка переміщується з тимчасового окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, стосується виключно самої внутрішньо переміщеної особи та уповноваженого органу. Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку, у заяві про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи зазначаються відомості про зареєстроване місце проживання та адреса фактичного проживання, повідомлена цією особою. Зазначена інформація має облікове значення.

Відповідно до абз.3 п.3 Порядку створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 р. № 646, якщо інформація про внутрішньо переміщену особу вноситься до бази даних уперше, автоматично формується унікальний номер запису, який відображається в довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка), згідно з додатком до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Враховуючи форму довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, визначеної у додатку 2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1жовтня 2014 р. № 509, то в ній зазначаються прізвище, ім`я, по батькові особи; дата і місце народження; стать; серія, номер (у разі наявності), дата видачі паспорта громадянина України, ким і коли виданий/дані про документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини; відомості про законного представника, що супроводжує малолітню дитину, недієздатну особу або особу, дієздатність якої обмежена; зареєстроване місце проживання; фактичне місце проживання/перебування.

Таким чином, в довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи йде розмежування зареєстрованого місця проживання та фактичного місця проживання.

Отже, виходячи з норм чинного законодавства, відомості про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не підтверджує місце реєстрації відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , що виключає можливість розгляду позовної заяви Шевченківським районним судом м. Запоріжжя , виходячи з положень загальних правил підсудності, визначених ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що адресою зареєстрованого місця проживання відповідача є Запорізька область, Пологівський район, с. Мирне, а отже дана справа підсудна Заводському районному суду м. Запоріжжя.

Отже, суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Погрібна О.М. помилково визначила територіальну підсудність вказаної справи за Шевченківським районним судом м. Запоріжжя.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 378 ЦПК України, прийняття судом рішення з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності) є підставою для скасування судового рішення і направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Ураховуючи недопустимість порушення правил щодо підсудності, суд приходить до висновку про необхідність повернути матеріали позовної заяви, як помилково направлені, до Заводського районного суду м. Запоріжжя, оскільки цивільна справа підсудна суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача.

При цьому вказане не є спором щодо підсудності, як це визначено у ст. 32 ЦПК України, оскільки справа була надіслана до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя помилково, тобто всупереч приписів ст. 31 ЦПК України.

Керуючись статтями 27, 31, 32, 187, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу 332/7221/24 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернути до Заводського районного суду м. Запоріжжя як таку, що направлена до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя помилково.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Є.С.Боєв