провадження № 22-ц/824/3882/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Турком Анатолієм Григоровичем на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Флексіс», Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Лігал» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року представниця ТОВ «ДЕБТ ФОРС» - адвокатка Змієвська Т.П. звернулася до Печерського районного суду міста Києва із заявою про заміну сторони, шляхом заміни стягувача його правонаступником, у якій просила суд:

видати виконавчий лист №757/56947/18-ц щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 ;

замінити вибулого стягувача АТ «Альфа-Банк» на правонаступника - ТОВ «ДЕБТ ФОРС» щодо виконання рішення у справі №757/56947/18-ц за позовом АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви посилається, що 23 листопада 2022 року Печерський районний суд м. Києва ухвалив рішення по справі №757/56947/18-ц про стягнення зі ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 490965605.

21 грудня 2020 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС» укладено Договір факторингу №2, відповідно до якого АТ «АЛЬФА-БАНК» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС», а ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 490965605.

21 грудня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу №21-12/20, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №490965605.

15 лютого 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» укладено Договір №15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС», а ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором №490965605.

29 травня 2023 року між ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» (Заявником) укладено Договір №29-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» відступило ТОВ «ДЕБТ ФОРС», а ТОВ «ДЕБТ ФОРС» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором № 490965605.

01 листопада 2023 року рішенням єдиного учасника №8 ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» змінило назву на ТОВ «КАМПСІС ЛІГАЛ».

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, а тому виникає необхідність у процесуальному правонаступництві та заміні стягувача у справі №757/56947/18-ц.

З урахуванням викладених обставин, виникла необхідність заміни сторони виконавчого провадження, в зв`язку з чим представник ТОВ «Дебт Форс» звернувся до суду.

24 липня 2024 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 адвоката Турко А.Г. надійшли заперечення проти заяви про видачу дубліката виконавчого листа та заміну стягувача, просив відмовити у задоволені заяви. Вказав, що зазначений у рішенні борг ОСОБА_1 перед АТ «Сенс-Банк» (попередня назва - АТ «Альфа-Банк») погашений шляхом часткового прощення боргу та сплати боржником залишку заборгованості.

19 серпня 2024 року на адресу суду від представника заявника надійшла відповідь на відзив на заяву.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Флексіс», Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Лігал» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником задоволено частково. Замінено стягувача Акціонерне товариство «Альфа-Банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» щодо виконання рішення у справі №757/56947/18-ц за позовом Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №490965605. У задоволенні решті вимог заяви відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Турко Анатолій Григорович, 01 листопада 2024 року через систему Електронний суд подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, які мають значення, просив скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року в частині задоволення заяви про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви у цій частині.

Вказав, що до ухвалення рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року, а саме: 21 грудня 2020 року АТ «АЛЬФА-БАНК» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС» набуло право вимоги заборгованості за Договором кредиту №490965605; 21 грудня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС» відступило, а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги заборгованості за Договором кредиту № 490965605.

Однак ні АТ «Альфа-Банк» ні ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС» ні ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» при розгляді даної справи по суті відомості про відступлення боргу та, як наслідок втрату у АТ «Альфа-Банк» підстав для позову, суду не повідомляли.

Ні ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС» ні ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» з відповідними заявами про наявність права вимоги за кредитним договором №490965605 до суду також не зверталися.

Однак суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали зазначені обставини проігнорував, правової оцінки їм не надав.

Також, внаслідок неповного з`ясування обставин справи, судом було відхилено посилання ОСОБА_1 на відсутність у нього перед АТ «СЕНС-БАНК» (колишня назва АТ «Альфа-Банк») будь-якого боргу через його погашення шляхом часткового прощення боргу та сплати боржником залишку заборгованості, що було підтверджено довідкою АТ «СЕНС-БАНК» від 07 вересня 24 року вих. №8197088. При цьому, висновок суду про те, що зазначений в заяві ОСОБА_1 прощений борг не стосується спірного кредитного договору також не ґрунтується на жодних доказах.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Турком Анатолієм Григоровичем на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Флексіс», Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Лігал» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

19 грудня 2024 року керівник Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» - Костюченко Марія Ігорівна подала відзив, у якому заперечила проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 грудня 2024 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції вважав, що за своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу, а тому доводи заяви про заміну сторони є обґрунтованими. Суд відхилив заперечення представника ОСОБА_1 - адвоката Турко А.Г., оскільки останні по змісту стосуються іншого кредитного договору, а саме: №500998096 від 07 грудня 2016 року та в рамках іншої цивільної справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала означеним вище вимогам відповідає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 20 грудня 2019 року у справі №757/56947/18-ц позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 69 440,30 грн. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» судовий збір в розмірі 1 762,00 грн.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 18 березня 2021 року скасовано заочне рішення від 20 грудня 2019 року у справі №757/56947/18-ц за позовом АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23 листопада 2022 року у справі №757/56947/18-ц позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 69 440,30 грн. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» судовий збір в розмірі 1 762,00 грн.

21 грудня 2020 року між АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС» було укладено Договір факторингу №2, відповідно до якого АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АЛЬФА-БАНК» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС», а ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №490965605.

21 грудня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №21-12/20, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №490965605.

15 лютого 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» було укладено Договір №15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС», а ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором №490965605.

У відповідності до п. 2.1 Договору №15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 15 лютого 2023 року: «За цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Попередньому кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Попереднього кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках №1 та №3 до цього Договору (надалі також - Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Попередньому кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором».

Відповідно до п. 5.2 Договору №15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 15.02.2023 року: «Права вимоги вважаються відступленими (переданими) Попереднім кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток №4).»

У відповідності до пунктів 5.6.2 та 7.2 Договору №15-02/23 про відступлення (купівлю- продаж) прав вимоги від 15 лютого 2023 року Сторони в підтвердження виконання п. 7.1 договору уклали Акт зарахування зустрічних однорідних вимог (додається у додатках) у відповідності до ст. 601 ЦК України.

29 травня 2023 року між ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» (Заявником) було укладено Договір №29-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» відступило ТОВ «ДЕБТ ФОРС», а ТОВ «ДЕБТ ФОРС» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором №490965605.

У відповідності до п. 2.1 Договору №29-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 29 травня 2023 року: «За цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Попередній кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні попередньому кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках №1 та №3 до цього Договору (надалі також - Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Попередньому кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором».

Відповідно до п. 5.2 Договору №29-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 29 травня 2023 року: «Права вимоги вважаються відступленими (переданими) Попереднім (первісним) кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток №4).»

На виконання п. 7.1 Договору №29-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 29 травня 2023 року ТОВ «ДЕБТ ФОРС» (Заявником) проведено оплату відповідно до платіжної інструкції, що заявник додає у додатках до цієї заяви.

23 листопада 2022 року рішенням єдиного учасника №8 ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» змінило назву на ТОВ «КАМПСІС ЛІГАЛ».

Відповідно до частин 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Частиною 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Тлумачення вказаних норм права свідчить, що після видачі виконавчого документа процесуальний статус позивача у правовідносинах, пов`язаних із примусовим виконанням судового рішення, змінюється на стягувача.

Питання заміни сторони в справі (позивача або відповідача) та третьої особи її правонаступником врегульоване положеннями статті 55 ЦПК України. Заміна ж стягувача у виконавчому провадженні або виконавчому листі передбачена статтею 442 ЦПК України.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом в постанові від 06 листопада 2019 року у справі №456/6160/13.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору або не заборонено законом.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 по справі №910/1972/17 за загальним визначенням правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво може бути універсальним або частковим (сингулярним). За універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше. За часткового (сингулярного) правонаступництва від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права і обов`язки. Правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні. Правонаступництво слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Доказами правонаступництва щодо окремого зобов`язання може бути: відповідний договір, на підставі якого воно виникло, передавальний акт чи розподільчий баланс, статут правонаступника.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України, частиною першою якої встановлено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Тобто процесуальне правонаступництво передбачає перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку з цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи.

За обставинами цієї справи відступлення прав вимоги за Договором кредиту №490965605 від АТ «АЛЬФА-БАНК» до ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС», а також від ТОВ «Фінансова компанія «ФЛЕКСІС» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відбулося 21 грудня 2020 року після ухвалення Печерським районним судом м. Києва 20 грудня 2019 року заочного рішення.

У постановах від 21 березня 2018 року у справі №6-1355/10 та від 09 грудня 2019 року у справі №2-3627/09 Верховний Суд дійшов висновку, що заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 55 ЦПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 442 ЦПК України.

Аналогічні за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі №2-846/08, що спростовує доводи апеляційної скарги в частині неможливості здійснення заміни учасника справи його правонаступником, навіть якщо підстави правонаступництва виникли до ухвалення рішення суду.

Також апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції що, ОСОБА_1 прощено борг за договором №500998096 від 07 грудня 2016 року, а не договору №490965605, який був предметом розгляду справи №757/56947/18-ц та не свідчить про відсутність підстав для правонаступництва.

Інші доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, порушення судом норм процесуального та матеріального права при її постановленні, на переконання апеляційного суду, також не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи, а зводяться виключно до незгоди із оскаржуваним судовим рішенням.

Ухвалюючи судове рішення, крім іншого, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню, як така, що постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану представником - адвокатом Турком Анатолієм Григоровичем - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 07 березня 2025 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова