У х в а л а

3 березня 2025 року

м. Київ

Справа № 643/7352/23

Провадження № 61-1698ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Виробничого кооперативу «Житлово-експлуатаційний кооператив «Новобуд-Комфорт» (далі -скаржник)

на постанову Харківського апеляційного суду від 31 січня 2024 року

у справі за позовом скаржника до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі - відповідачі) про стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком і прибудинковою територією та

в с т а н о в и в :

1. У липні 2023 року скаржник звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути солідарно з відповідачів 15 511,27 грн вказаної заборгованості.

2. 10 жовтня 2023 року Московський районний суд м. Харкова ухвалив рішення, згідно з яким задовольнив позов частково: стягнув із ОСОБА_1 на користь скаржника 2 534,82 грн боргу, а з ОСОБА_2 - 5 069,63 грн боргу; відмовив у задоволенні іншої частини вимог.

3. 31 січня 2024 року Харківський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою скасував рішення суду першої інстанції й ухвалив нове - про відмову в задоволенні позову.

4. 7 лютого 2025 року скаржник подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

5. Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

5.1. Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

5.2. Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: (а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; (б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; (в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; (г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

5.3. Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

5.4. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

5.5. Ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку (пункт 1 частини першої статті 176 ЦПК України).

5.6. Спір стосується стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком і прибудинковою територією. Ціна позову становить 15 511,27 грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (90 840,00 грн = 30 х 3 028,00 грн такого мінімуму, встановленого у статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»). З огляду на зазначене справа є малозначною за законом.

5.7. Скаржник у касаційній скарзі зазначив, що:

(1) справа не може бути віднесена до категорії малозначних, оскільки апеляційний суд підняв питання немайнового характеру;

(2) справа має «виключне, фундаментальне» значення для скаржника, бо залишення без змін оскарженої постанови зумовить банкрутство скаржника;

(3) скаржник надає комунальні послуги більш як тридцятьом багатоквартирним будинкам у Харкові, а тому до справи є суспільний інтерес.

5.8. Верховний Суд критично оцінює аргумент скаржника про те, що справу не можна вважати малозначною через те, що апеляційний суд підняв питання немайнового характеру. Немайнових вимог скаржник не заявив. Вимога про стягнення коштів є майновою. Встановлення судом обставин справи не впливає на кваліфікацію позовних вимог. З огляду на те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною за законом.

5.9. Не можна вважати належно обґрунтованим аргумент скаржника щодо виняткового значення для нього саме цієї справи. Твердження скаржника про те, що залишення без змін оскарженої постанови зумовить його банкрутство, є бездоказовим. За відсутності у касаційній скарзі будь-яких підтверджень цього доводу не можна обґрунтовано вважати, що справа має для скаржника виняткове значення.

5.10. Скаржник не продемонстрував інтерес з боку суспільства до розгляду та вирішення справи, як і те, що цей інтерес є значним. Згадка про те, що скаржник надає комунальні послуги кільком десяткам багатоквартирних будинків у Харкові, не вказує на значний суспільний інтерес до розгляду конкретної справи.

5.11. Наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, можливо оскаржити у касаційному порядку, скаржник не мотивував. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

6. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).

6.1. Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

6.2. Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).

6.3. «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).

6.4. Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatis mutandis рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).

6.5. Скаржник отримав доступ до судів першої й апеляційної інстанцій і мав можливість навести аргументи та докази на користь його позовних вимог. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом (частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є легітимною.

6.6. Оскаржену постанову за загальним правилом у касаційному порядку оскаржити не можна. Передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків немає. За наведених умов обмеження на подання касаційної скарги є пропорційними вказаній легітимній меті та не порушують сутність права скаржника на доступ до суду.

Керуючись статтями 19, 260, 261, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Виробничого кооперативу «Житлово-експлуатаційний кооператив «Новобуд-Комфорт» на постанову Харківського апеляційного суду від 31 січня 2024 року у справі за позовом Виробничого кооперативу «Житлово-експлуатаційний кооператив «Новобуд-Комфорт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком і прибудинковою територією.

2. Копію ухвали та доданих до касаційної скарги матеріалів надіслати особі, яка подала цю скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко