Справа № 515/1354/25
Провадження № 2/515/1716/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Луцюка В.О.,

секретар судового засідання - Комерзан Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» в особі представника Пархомчука Сергія Валерійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В :

03 вересня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» (далі - ТОВ «ФК Дебт Коллекшн») через свого представника Пархомчука С.В. звернулося до суду із вказаним позовом, посилаючись на таке.

22 січня 2020 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір № /216380, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі кредиту 2 500,00 грн шляхом перерахування коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , строком на 30 днів, зі сплатою відсотків 1,85% на добу. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця.

31 травня 2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «Сіті Фінанс Груп» укладено Договір факторингу № 1-31/05/21, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «Сіті Фінанс Груп» належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором № /216380 від 22 січня 2020 року.

03 червня 2021 року ТОВ «Сіті Фінанс Груп» відповідно до умов договору відступлення права вимоги №1-03/06/2021 відступив право вимоги за кредитним договором № /216380 від 22 січня 2020 року ТОВ «ФК Дебт Коллекшн».

Відповідач зобов`язання за договором не виконав, станом на 26 травня 2025 року загальний розмір заборгованості становить 8 166,25 грн, з яких: 2 500,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 5 666,25 грн - прострочена заборгованість за процентами.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором у розмірі 8 166,25 грн та судові витрати у розмірі 2 422,40 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 вересня 2025 року справу передано у провадження судді Луцюка В.О.

Відповідно до ухвали судді від 18 вересня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження; відповідачу надано час на подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача Пархомчук С.В. у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. У позові просив справу слухати у його відсутність, не заперечуючи проти винесення заочного рішення (а.с. 10). 04 листопада 2025 року направив суду заяву про розподіл судових витрат та просив стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу у сумі 10 500,00 грн (а.с. 45-46).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

У відповідності до ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Судова повістка. Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою Судова повістка, працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Матеріалами справи підтверджено наявність в справі даних про повернення до суду повідомлень про вручення поштового відправлення і судової повістки на ім`я відповідача з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що за нормами Правил надання послуг поштового зв`язку здійснюється за відсутності осіб.

Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, зокрема, шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем реєстрації. Про причини неявки судне повідомив, відзив на позов не подавав. Інших заяв і клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Зі згоди представника позивача, який заявою не заперечував проти винесення заочного рішення, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

За правилами ч.1 ст.1049 та ст.1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.

Згідно з вимогами ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором.

Судом встановлено, що згідно з Індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту № /216380 від 22 січня 2020 року, ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 уклали даний Договір, предметом якого є надання фінансового кредиту на суму 2 500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, який позичальник зобов`язується повернути та сплатити проценти за користування кредитом.

Згідно з п.1.2 Договору кредит надається строк на 30 днів, тобто до 20 лютого 2020 року.

Відповідно до п.1.3 процентна ставка становить 675,25 % річних від суми кредиту з розрахунку 1,85 % (проценти) на добу. Тип процентної ставки - фіксована.

Для клієнта, якому Товариство вперше надає кредит, протягом трьох днів з моменту надання кредиту діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,01% на добу. З четвертого дня користування кредитом процентна ставка для такого клієнта нараховується відповідно до п. 1.3 Договору (п. 1.4 Договору).

Згідно з п.1.5 Договору кредит надається у безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Пунктом 2.1 Договору повернення та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з п.2.2 Договору сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за договором.

Згідно з п.2.3 Договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до п.3.3.3. п.3.3. Договору сторони передбачили продовження строку надання кредиту шляхом оплати не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного у Графіку розрахунків, нарахованих відсотків по кредиту у повному обсязі (а.с. 23-25).

Додатком № 1 до Договору про надання фінансового кредиту №/216380 від 22 січня 2020 року є Графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту (а.с.25-26).

Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми, з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора R80810, направленого на номер телефону: НОМЕР_2 (а.с. 18).

Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Отже, в силу положень Закону України «Про електронну комерцію» в момент укладення правочину відповідач прийняв на себе зобов`язання, погодившись на істотні умови банку. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20.

Таким чином, ОСОБА_1 з викладеними у Договорі умовами погодився без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого ним проставлено електронний підпис. Тобто, сторони досягли згоди щодо істотних умов договору.

Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено інформаційною довідкою по платіжним операціям, наданою ТОВ «Платежі Онлайн» (а.с. 34-35), про перерахування ОСОБА_1 коштів у сумі 2 500,00 грн 22 січня 2020 року на платіжну картку № 5169 15ХХ ХХХХ 8012 А-Банку; надавачем послуг є АТ КБ «ПриватБанк».

31 травня 2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 1-31/05/21, за умовами якого первісний кредитор відступив ТОВ «Сіті Фінанс Груп» належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором № /216380 від 22 січня 2020 року (а.с. 27-30).

Згідно з Реєстром прав вимоги від 31 травня 2021 року до ТОВ «Сіті Фінанс Груп» перейшло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 8 166,25 грн, з яких: 2 500,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 5 666,25 грн - прострочена заборгованість за процентами (а.с. 17).

03 червня 2021 року ТОВ «Сіті Фінанс Груп» відповідно до умов договору відступлення права вимоги №1-03/06/2021 відступив право вимоги за кредитним договором № /216380 від 22 січня 2020 року до ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» (а.с.19-20).

Згідно з Реєстром прав вимоги від 03 червня 2021 року до ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» перейшло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 8 166,25 грн, з яких: 2 500,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 5 666,25 грн - прострочена заборгованість за процентами (а.с. 16).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5.

Таким чином, позивач ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» має право грошової вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №/216380 від 22 січня 2020 року, укладеним між відповідачем та ТОВ «Гоуфінгоу».

Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором №/216380, станом на 26 травня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитом за період з 22 січня 2020 року по 26 травня 2025 року становить 8 166,25 грн, з яких: 2 500,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 5 666,25 грн - прострочена заборгованість за процентами (а.с. 15).

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

27 травня 2025 року ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» на адресу відповідача ОСОБА_1 направлено вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором у строк 30 днів з дня отримання такої вимоги, яка останнім залишена без реагування (а.с. 14).

Відповідач свої зобов`язання за умовами укладеного Договору не виконує та у матеріалах справи відсутні докази погашення ним заборгованості за кредитним договором. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, розрахунку заборгованості не спростував.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором обґрунтовані та підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд зазначає таке.

За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 8096/10; копію Договору про надання правової допомоги № 11/07/2025 від 11 липня 2025 року, укладеного з адвокатом Пархомчуком С.В.; копію акту про отримання правової допомоги у справі про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 , згідно з яким витрати на професійну правничу допомогу по даній справі складаються: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» та ОСОБА_1 в рамках кредитного договору № /216380 від 22 січня 2020 року - 1 година (2 000,00 грн); складення та подання суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг аналізів судової практики - 2,5 години (5 000,00грн); інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи - 1,5 години (3 000,00 грн); канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції) - 5 годин (500,00 грн), загалом 5 годин на суму 10 500,00 грн; рахунок № 03.11.2025-47 від 03 листопада 2025 року та платіжну інструкцію № 9703 від 03 листопада 2025 року про оплату Пархомчуку С.В. ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» витрат на правову допомогу у сумі 10 500,00 грн (а.с. 21-22, 38, 49-50,52).

Однак, враховуючи те, що виконані адвокатом роботи не є складними та потребують не значних затрат часу, враховуючи зміст позовної заяви, що є типовим для такого виду правовідносин, обсяг доданих документів, який не є значним, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн не відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, реальності таких витрат, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн», , адреса місцезнаходження: вул. Саперне Поле, буд. 12, м. Київ, заборгованість за кредитним договором № /216380 від 22 січня 2020 року станом на 26 травня 2025 року у розмірі 8 166,25 грн (вісім тисяч сто шістдесят шість грн 25 к.), з яких: 2 500,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 5 666,25 грн - прострочена заборгованість за процентами, а також судовий збір у сумі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 к.) та витрати на правову допомогу у сумі 3 000,00 грн (три тисячі грн 00к.).

У стягненні решти витрат на правничу допомогу позивачу відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду, який відраховується з дати складання повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 08.12.2025.

Суддя В.О. Луцюк