КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3970/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

секретар Цуран С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Ковальським Тарасом Олеговичем на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2024 року про відмову у забезпеченні позову по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сиротюк Ольги Володимирівни про забезпечення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває заява ОСОБА_1 про перегляд рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.04.2024 за нововиявленими обставинами у цивільній справі №759/16019/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сиротюк Ольга Володимирівна про стягнення боргу за договором позики

Заявниця обґрунтовує свою вимогу тим, що, рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 14.11.2018 у розмірі 480 000 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір по справі у розмірі 13 420 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 червня 2024 року, по справі № 759/16019/23, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року залишено без змін.

Заявниця вказує, що відповідно до висновку експерта від 02.10.2024 ОСОБА_3 не підписував договору позики №14/11/18 від 14.11.2018 та розписки про отримання ОСОБА_3 боргу в якості позички від ОСОБА_2 у розмірі 480 000 доларів США від 14.11.2018, внаслідок чого рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22.04.2024 підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

24 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить суд забезпечити її заяву про перегляд рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року по справі № 759/16019/23 за нововиявленими обставинами, шляхом зупинення виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року по справі № 759/16019/23, та забороною приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Овчаренку Миколі Олександровичу, здійснювати виконавчі дії у виконавчому провадженні НОМЕР_1.

Обґрунтовуючи свою заяву вказує, що ПВ ВО м. Києва Овчаренком М.О. в рамках виконавчого провадження НОМЕР_2 вчиняються дії спрямовані на відчуження нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 . Дії ПВ ВО м. Києва Овчаренка М.О. щодо відчуження нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , можуть призвести до неможливості повернення такого майна, у разі задоволення Святошинським районним судом міста Києва заяви про перегляд рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22.04.2024 по справі №759/16019/23 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подалаапеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити.

Посилається напорушення норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що ухвала суду є немотивованою.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд не урахував фактичних обставин справи, не надав оцінку наданими заявницею доказам, зокрема, висновку експерта від 02 жовтня 2024 року №СЕ-19/111-24/54241-ПЧ здійсненого головним судовим експертом відділу почеркознавчих досліджень, технічного дослідження документів та обліку лабораторії криміналістичних видів досліджень Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Тетяною Степанченко.

У відзиві на апеляційну скаргу представниця ОСОБА_2 адвокат Аваєва Н.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечила. Вказує, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

В судовому засіданні в апеляційномусудівзялиучасть ОСОБА_1 та її представник - адвокат Ковальський Т.О., якіпідтрималиапеляційнускаргу, просилизадовольнитиїї з викладенихпідстав. Представниця ОСОБА_2 - адвокат Аваєва Н.В. у судовому засіданні просилаапеляційнускаргузалишити без задоволення, рішення суду першоїінстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 у п. 4 роз`яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Як видно зі змісту поданої ОСОБА_1 заяви, заявниця просить суд забезпечити її заяву про перегляд рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року по справі № 759/16019/23 за нововиявленими обставинами, шляхом зупинення виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року по справі № 759/16019/23, та забороною приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Овчаренку Миколі Олександровичу, здійснювати виконавчі дії у виконавчому провадженні НОМЕР_2.

Підстави зупинення вчинення виконавчих дій регламентовані ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказаною нормою визначений виключний перелік підстав зупинення вчинення виконавчих дії, які вчиняються виконавцем шляхом винесення відповідної постанови. Тобто, законодавством чітко визначені обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме зупинення виконавчого провадження вирішується безпосередньо виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

Крім того, відповідно до ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» прямо віднесено вирішення питання про зупинення виконавчого провадження до компетенції виконавця, а не суду. Суд не наділено правом зупинення виконавчого провадження та виконавчих дій і нормами ЦПК України.

Передбачене п. 6 ч. 1ст. 150 ЦПК України зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа допускається лише в порядку позовного провадження в якості заходу забезпечення позову у разі, коли порушено питання про перегляд рішень, на підставі якого виданий цей виконавчий лист.

Одночасно суд не вправі вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключно повноваженням державного виконавця.

Разом з тим, учасник виконавчого провадження (боржник) не позбавлений права оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність виконавця, зокрема щодо відмови зупинити виконавче провадження за зверненням боржника або не зупинення виконавцем виконавчого провадження з урахуванням обставин передбачених ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційний суд також звертає увагу, що ОСОБА_1 просить суд забезпечити її заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а не позовну заяву. При цьому, нормами чинного ЦПК України передбачено можливість забезпечити позов в межах судового розгляду справи по суті, однак, процесуальне законодавство взагалі не передбачає можливості вжити заходи забезпечення заяв про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

За таких обставин правильними є висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Посилання у апеляційній скарзі на неврахування наданих заявницею доказів апеляційний суд відхиляє, оскільки вказані документи не впливають на висновок суду щодо відсутності процесуальних підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги скаржниці не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині ухвали суду, та фактично зводяться до незгоди скаржниці з висновками суду. При цьому, докази та обставини, на які посилається скаржниця у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Ковальським Тарасом Олеговичем залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду містаКиєвавід 29 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст складено05 березня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Т.О. Невідома

В.В. Соколова