Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_5 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_4 . Рішенням Рівненського міського суду від 18 серпня 2012 року шлюб між ними розірвано. Після розлучення син залишився проживати з ним. Відповідач постійно вела аморальний спосіб життя і участі у вихованні сина після розлучення не брала. Вихованням сина займається тато та бабуся. Відповідач зовсім не цікавиться долею свого сина, не бере ніякої участі у його вихованні та утриманні, не спілкується з ним, не допомагає матеріально, не цікавиться його навчанням, здоров`ям, розвитком. Син проживає разом з ним, він самостійно його виховує, доглядає, самостійно утримує, піклується про його здоров`я, духовний та інтелектуальний розвиток. Будь-яких перешкод відповідачу виконувати належним чином покладені на неї обов`язки по вихованню дитини ніхто не чинить, вона самостійно усунулася від своїх обов`язків.

Ухвалою від 31 липня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою від 08 листопада 2024 року суд зобов`язав Службу у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору у справі.

Ухвалою від 24 грудня 2024 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що одружився з відповідачем в 2007 році. В той час постійно їздив на заробітки, надсилав дружині гроші, а вона вела вільний спосіб життя. Коли сину було 5 років вони розлучилися. Сина залишили проживати з матір`ю, бо він був на заробітках. Пізніше його мати повідомила йому, що забрала сина до себе, бой ого з нею буде краще. З 9-річного віку син проживає з ним. Зі слів спільних знайомих знає, що відповідач вживає наркотики. Сина з днем народження відповідач не вітає, нічого не дарує, фінансово не допомагає, не опікується його здоров`ям. В 2021 році почав збирати документи, щоб позбавити відповідача батьківських прав, але мати його відмовила.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило.

Представник третьої особи ОСОБА_6 у заяві від 02 грудня 2024 року просить судові засідання проводити без її участі, висновок органу опіки та піклування підтримує та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 просить позов задовольнити.

За наявності у справі умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, показання свідків, думку дитини, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 23 серпня 2023 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального Міністерства юстиції.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 серпня 2012 року у справі № 1715/8936/12 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 розірвано, малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на проживанні з матір`ю.

Згідно з витягом з реєстру Рівненської територіальної громади № 2023/006650939 від 23 серпня 2023 року та довідкою про склад осіб Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, ОСОБА_4 зареєстрований та проживає разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до характеристики, наданої 29 липня 2021 року класним керівником ОСОБА_10 на учня Квасилівського НВК «школа-ліцей» Рівненської районної ради, ОСОБА_11 навчається у Квасилівському НВК «школа-ліцей» з 2017 року. Сім`я неповна. Займається вихованням та ціккавиться навчанням дитини тато та бабуся.

В заяві від 28 липня 2021 року відповідач ОСОБА_3 підтвердила, що не проживає з сином ОСОБА_4 протягом п`яти років, та наддала згоду на його навчання у Волинському обласному ліцеї імені Героїв Небесної Сотні.

Свідок ОСОБА_12 показав, що знає позивача з дитинства, був у нього та відповідача на весіллі. ОСОБА_13 майже не знав, бо жили вони з ОСОБА_14 недовго, більше 10 років її вже в сім`ї позивача не бачив. ОСОБА_15 добрий батько, доглядає та утримує свого сина.

Свідок ОСОБА_9 показала, що неповнолітнього ОСОБА_16 виховує її син (позивач) з її допомогою. До 3 класу нук проживав з матір`ю, але вони допомагали у його вихованні та утриманні. Вчителька в школі, де навчався онук, порадила забрати дитину в іншу школу, бой ого цькували одноклассники за те, що він ходить грязний, неохайний та немитий. З 4 класу і донині хлопчик живее з батьком. Відповідач нічим не допомагає, ніякої участі у вихованні не бере, на день народження сина не приходить. Де живее відповідач їй не відомо. Один раз відповідач водила сина до стоматолога, але толком нічого не зробила, тому більше до неї за допомогою не зверталися. Її син перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною не створював.

Неповнолітній ОСОБА_11 пояснив, що жив з мамою до 3 класу, а далі вже жив з татом та бабусею, бой ого булили в школі. Мама живе «на дні», не розвивається. З 12-річного віку приїздить до дідуся, де бачиться з мамою. Спілкується з нею просто як з людиною, а не матір`ю, бо почутті як до матері не має. Матеріально мати йому допомогти не може, але морально його підтримує, хоча виховного впливу на нього не має. Не заперечує щодо позбавлення відповідача батьківських прав щодо нього.

За змістом висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-01-1973/24 від 02 грудня 2024 року, неповнолітній ОСОБА_11 зареєстрований і проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . В помешканні створені належні умови для проживання, виховання і розвитку юнака. На даний час ОСОБА_11 є учнем Квасилівського професійного ліцею. Останнє відоме місце перебування ОСОБА_5 : АДРЕСА_2 . За цією адресою мешкає ОСОБА_17 , батько ОСОБА_3 Засоби зв?язку з відповідачем не відомі. В матеріалах справи міститься вирок Рівненського міського суду від 28 листопада 2017 року у справі № 569/17427/17, яким ОСОБА_3 визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України (умисне нанесення тілесних ушкоджень своєму батькові). Питання про позбавлення батьківських прав відповідача стосовно сина Володимира розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 21 листопада 2024 року. Комісія, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи, прийняла рішення рекомендувати органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради надати висновок до Рівненського міського суду про доцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4 .

Відповідно до статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у ст.7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (ч.4 ст.15 СК України).

Пунктами першим, другим статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

У постанові від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21 Верховний Суд зазначив, що тлумачення змісту п.2 ч.1 ст.164 СК України дає можливість зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України).

Згідно з ч.4 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо, зокрема позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.6 ст.19 СК України).

Відповідно до ч.2, 3 ст.171 СК України, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

За правилами ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача.

Позивач необхідність позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина ОСОБА_16 обгрунтовує тим, що ОСОБА_3 самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні та утриманні сина, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Суд встановив, що з 2016 року виховує та утримує сина ОСОБА_16 одноосібно його батько ОСОБА_1 , що підтверджується показаннями свідків та письмовими доказами.

Разом з тим, достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками по вихованню сина, позивач суду не надав.

Доводи позивача, що відповідач веде аморальний спосіб життя та має схильність до вживання наркотичних засобів, належними та допустимими доказами не підтверджені.

Окремого проживання відповідача від її сина не може бути підставою для позбавлення матері спорідненості з дитиною, оскільки ці обставини не впливають на обсяг її прав та обов`язків щодо сина.

Посилання позивача на те, що відповідач не бере участі в утриманні сина, не заслуговують на увагу, так як позивач не надав суду доказів на підтвердження звернень позивача до суду з позовом про стягнення аліментів, до органу опіки з приводу ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Недостатня участь матері у вихованні дитини також не може бути підставою позбавлення її батьківських прав за відсутності доказів злісного ухилення від виконання нею своїх обов`язків щодо сина, а таких обставин у справі не встановлено. Позивач не довів, що поведінкка відповідача щодо сина є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збігом життєвих обставин, які склалися в неї.

Неповнолітній ОСОБА_11 ,хоча і не заперечує щодо позбавлення відповідача батьківських прав, але підтвердив в судовому засіданні, що спілкується з матір`ю, яка підтримує його морально. Відсутність між відповідачем та її сином емоційного зв`язку, притаманного для матері та дитини, не означає неможливості встановлення такого зв`язку взагалі. Докази, що спілкування ОСОБА_16 з матір`ю чи її поведінка мають негативний вплив на нього у справі відсутні. Суд вважає, що у якнайкращих інтересах дитини буде збереження його зв`язків із рідною матір`ю.

Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради суд не може взяти до уваги та покласти в основу рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, так як в ньому не зазначено жодних мотивів та підстав, з яких орган опіки та піклування прийняв рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. У висновку не вказано, які заходи вживалися для вирішення проблемних питань, чи проводилися співбесіди з відповідачем, чи здійснювалися заходи щодо зміни поведінки матері, чи збиралися та враховувалися характеризуючі дані щодо обох батьків.

Суд звертає увагу, що позбавлення батьківських прав є втручанням у приватне і сімейне життя. За встановлених у справі обставин таке втручання не є виправданим і пропорційним, оскільки матеріали справи не свідчать про умисне свідоме невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо сина, докази її винної поведінки стосовно дитини відсутні.

Враховуючи, що позбавлення відповідача батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи не доведено, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для позбавлення її батьківських прав щодо сина ОСОБА_16 , а тому в позові належить відмовити.

За встановлених у справі обставин суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дитини.

Оскільки суд відмовляє у позові, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 263-265, 273, 280-282, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони у справі :

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач - ОСОБА_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, місцезнаходження: 33028, м.Рівне, вул. Поштова,2; .

Суддя