ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/19096/23

Провадження № 22-ц/820/486/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю: представника позивача, представника відповідача - Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), представника відповідача приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Палінчак Т.В., представника третьої особи Мерзенюка О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/19096/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Кармалітою Тетяною Вікторівною, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2024 року в складі судді Мазурок О.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Державного підприємства «Сетам», приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Палінчак Тетяни Вікторівни, треті особи: ОСОБА_3 , Летичівський відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому районні Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Акціонерне товариство Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС», ОСОБА_4 про визнання недійсним електронних торгів.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просила визнати за нею на підставі спільної сумісної власності подружжя нерухоме майно: нежитлове приміщення (гараж) № 7Г, загальною площею 21,0 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , номер обєкта нерухомого майна 01 та нежитлове приміщення, загальною площею в цокольному поверсі 25,1 кв.м., розташовний за адресою: АДРЕСА_1 , номер обєкта нерухомого майна 01; визнати недійсними електронні торги з продажу арештованого майна, які відбулися 17 листопада 2022 року та 21 листопада 2022 року, проведені Державним підприємством «СЕТАМ», а саме лот № 519057 та лот № 519197 протокол № 580639 та № 579319 проведення електронних торгів, відповідно до якого було продано належне її нерухоме майно; скасувати протоколи № 580639 від 17 листопада 2022 року та № 579319 від 21 листопада 2022 року проведення електронних торгів, згідно яких переможцем торгів визнано ОСОБА_2 ; скасувати Акти про проведення електронних торгів (аукціону) виданих головним держаним виконавцем Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому Олегом Круць 13 грудня 2022 року та 23 листопада 2022 року ВП№67941294, виданих на підставі протоколів № 580639 від 17 листопада 2022 року та № 579319 від 21 листопада 2022 року проведення електронних торгів; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер 372 та 373, видане 23 лютого 2023 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Палінчак Т.В.; скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення (гараж) №7-Г, загальною площею 21,0 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , (номер об`єкта нерухомого майнам 01) та нежитлове приміщення, загальною площею в цокольному поверсі 25,1 кв. м, розташований розташовний за адресою: АДРЕСА_1 , (номер об`єкта нерухомого майна 01) за ОСОБА_2 , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 66532868 та 66532549 від 23 лютого 2023 року, прийняте приватним нотаріусом Палінчак Т.В. Хмельницького міського нотаріального округу.

На підтримання заявлених позовних вимог позивачка зазначала, що 23 вересня 1995 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 . В травні 2023 року Деражнянським районним судом Хмельницької області було відкрито провадження по цивільних справах за її позовом про розлучення та поділ майна подружжя. В червні 2023 року ОСОБА_1 отримала відзив на позовну заяву щодо поділу спільного майна, в якому зазначено, що такі нерухомі об`єкти, як: нежитлове приміщення гараж № НОМЕР_1 та нежитлове приміщення в цокольному поверсі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , були відчужені в рахунок боргу з електронних торгів.

Вказувала, що дане майно було набуте під час шлюбу, за спільні кошти, але право власності на яке було зареєстроване за чоловіком, що підтверджується належними документами. Таким чином, відповідно до отриманої нею інформації, їй стало відомо, що її колишній чоловік ОСОБА_4 заборгував кошти в розмірі 50000 дол. США.

В подальшому, у зв`язку з цим було відкрите провадження у Хмельницькому міськрайонному суді, проте зазначала, що її в якості співвідповідача ніхто не залучав, тому їй не було відомо про цей факт.

Після винесеного рішення, другим відділом ДВС у місті Хмельницькому було відкрито виконавче провадження №67941294. В ході вказаного виконавчого провадження було накладено арешт та здійснено оцінку нерухомого майна. Після проведення експертної оцінки, опису та арешту дані об`єкти були реалізовані через систему електронних торгів за допомогою ДП «Сетам».

Відповідно до протоколів проведення електронних торгів від 17 листопада 22 року та від 21 листопада 2022 року лот № 519057 та лот № 519197 були придбані ОСОБА_2 , що підтверджується також актами про проведення електронних торгів від 13 грудня 2022 року та 23 грудня 2022 року.

На підставі вищевказаних актів, приватним нотаріусом Палінчак Т.В. 23 лютого 2023 року видано Свідоцтва про право власності на вищевказані об`єкти, та відповідно внесенні відомості до державного реєстру речових прав.

Таким чином позивачка вказувала, що продажу на електронних торгах підлягала лише частина гаражів, що належала чоловіку на праві спільної сумісної власності подружжя.

У зв`язку з чим посилалася, що здійснення продажу з електронних торгів частини її майна без вирішення питання щодо визначення частки не відповідає вимогам закону і тягне за собою недійсність проведених електронних торгів.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 частково не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, через свого представника адвоката Кармаліту Т.В. подала апеляційну скаргу, при цьому зазначає, що судом неповно з`ясовано всі обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення, посилається, що рішення не відповідає нормам матеріального права, а також фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим суд не надав належної оцінки доказам у справі.

Так апелянт ОСОБА_1 та її представник вказують, що суд першої інстанції, помилко зробив висновок, що апелянткою обраний не ефективний спосіб захисту, навівши низку висновків Великої Палати Верховного Суду, у зв`язку з тим, що вони не стосуються правовідносини, які склались у вказаній справі, а стосуються правовідносин між юридичними особами і лише формально можна інтерпретувати до відносин, які склались.

Звертають увагу, що апелянт не є стороною виконавчого провадження, а тому обраний нею спосіб захисту своїх порушених прав як співвласника на реалізоване без її згоди майно є належним способом захисту, який відповідає судовій практиці та правовим висновкам Верховного Суду в даній категорії справ.

Разом з тим, посилаються, що підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, що має місце в даній справі.

Зазначають, що перед вирішенням питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, виконавець повинен був з`ясувати питання, чи не володіє він даним нерухомим майном спільно з іншими особами, вирішувати питання про необхідність визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, у зв`язку з цим суд необґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Крім того, представник вказує, що до матеріалів справи додано докази, що апелянтка розлучена із власником спірного майна. Крім того, в Деражнянському районному суді Хмельницької області на розгляді перебуває справа про поділ спільного майна подружжя.

Тому ОСОБА_1 та її представник адвокат Кармаліта Т.В., просять скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2024 року в частині визнання недійсними електронних торгів з продажу арештованого майна, скасування актів про проведенення електронних торгів, визнання недійсним та скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення (гараж) № НОМЕР_1 та нежитлове приміщення в цокольному поверсі розташовних за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, посилається на законність і обґрунтованість висновків суду. Вказує, що ухвалюючи судове рішення у справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, в якості відповідачів мають залучатись всі сторони правочину боржник, державна виконавча служба, організатор електронних торгів і переможець таких торгів, проте представник апелянтки в судовому засіданні проти залучення ОСОБА_4 в якості співвідповідача заперечувала. При здійсненні купівлі нерухомого майна на електронному аукціоні, він діяв добросовісно та не порушував жодну норму чинного законодавства, таким чином вказуючи, що він є добросовісним набувачем. Крім того посилається, що можливість визнання недійсним договору стосовно розпорядження майном, яке перебуває у спільній власності, залежить від встановлення недобросовісності третьої особи - контрагента за таким договором.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суд першої інстанції без змін, оскільки судом вірно встановлені всі обставини справи та в задоволенні позову відмовлено обґрунтовано у зв`язку з його пред`явленням не до всіх відповідачів, та з неефективним способом захисту.

Крім того ОСОБА_3 через свого представника адвоката Журбу М.В. також подав відзив на апеляційну скаргу, посилаються, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для скасування судового рішення відсутні.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 1995 року.

12 травня 2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 було зареєстровано право приватної власності на нежитлове приміщення в цокольному поверсі, загальною площею 25,1 кв.м. в АДРЕСА_1 .

Також 14 березня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав від 22 лютого 2016 року було зареєстровано право приватної власності на нежитлове приміщення № 7-Г, загальною площею 21 кв.м. в АДРЕСА_1 .

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 27 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 17 листопада 2021 року, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти за договором позики у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) доларів США.

На виконання даного судового рішення Деражнянським районним судом 14.12.2021 видано виконавчий лист № 673/1287/19, який був звернути до примусового виконання та відкрито виконавче провадження №67941294 у Другому відділі державної виконавчої служби у відділі ДВС у м. Хмельницкому.

В період з 17.12.2021 по 17.05.2023 на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби у відділі ДВС знаходилось дане виконавче провадження № 67941294 по виконанню судового рішення, на підставі якого видано виконавчий лист № 673/1287/19 Деражнянського районного суду, від 14.12.2021 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 коштів за борговою розпискою від 06.07.2017 в розмірі 50 000 доларів США.

Заходами примусового виконання рішення, державним виконавцем виявлено майно боржника, яке зареєстровано на праві власності, а саме, нежитлове приміщення в цокольному поверсі, загальною площею 25,1 кв.м. в АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення площею 21 кв. м. та 25,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 .

19.07.2022 року державним виконавцем проведено оцінку вказаних об`єктів нерухомості.

15.09.2022 року описане та арештоване вищевказане нерухоме майно боржника передано на примусову реалізацію.

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів ДП «Сетам» №579319 щодо нежитлового приміщення площею 21 кв.м. від 21.11.2022 року переможцем торгів став учасник № 4, ОСОБА_2 , який придбав майно за ціною 104048,00 грн.

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів ДП «Сетам» №580639 щодо нежитлове приміщення площею 25,1 кв.м. від 17.11.2022 року переможцем торгів став учасник № 6, ОСОБА_2 , який придбав майно за ціною 206609,90 грн.

13.12.2022 року державним виконавцем видано Акт про проведення електронних торгів на нежитлове приміщення площею 21 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та 23.12.2022 державним виконавцем видано акт про проведення електронних торгів на нежитлове приміщення площею 25,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

23 лютого 2023 року приватним нотаріусом Палінчак Т.В. видано ОСОБА_2 Свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення в цокольному поверсі, загальною площею 25,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності ОСОБА_2 на вказане приміщення.

23 лютого 2023 року приватним нотаріусом Палінчак Т.В. видано ОСОБА_2 Свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення № 7-Г, загальною площею 21 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності ОСОБА_2 на вказане приміщення.

В травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про розлучення та поділ майна подружжя, в якому поряд з іншим майном просила суд визнати нежитлове приміщення в цокольному поверсі, загальною площею 25,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення № 7-Г, загальною площею 21 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на частину даного майна

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статей 48, 56, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

За загальним правилом реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною (частина перша статті 61 Закону України «Про виконавче провадження).

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто це правочин.

Подібні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 465/650/16-ц та від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц та інших і дана судова практика є стабільною.

Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства (стаття 650 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першої статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами в договорі купівлі-продажу є продавець і покупець.

Відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).

З урахуванням наведеного, набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.

Виходячи з наведеного, сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба та організатор електронних торгів, і покупець - переможець електронних торгів.

Однак при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права чи інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Інакше кажучи, суд має захистити право чи інтерес у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам ( постанови Верховного Суду від від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (, від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19, від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20, від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20, від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18.

Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/190.

Згідно з принципом процесуальної економії штучне подвоєння судового процесу (тобто вирішення одного спору у декількох судових справах в одній чи декількох судових юрисдикціях) є неприпустимим. Вирішення справи у суді в одному судовому процесі має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц.

Інакше кажучи, не є ефективним той спосіб захисту, який у разі задоволення відповідного позову не відновлює повністю порушене, оспорюване право, а відповідне судове рішення створює передумови для іншого судового процесу, у якому буде відбуватися захист права позивача, чи таке рішення об`єктивно неможливо буде виконати.

Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові

Як зазначено вище реалізація майна, зокрема майнових прав, на прилюдних торгах полягає у продажу цього майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на нього до покупця - переможця прилюдних торгів. Тому, враховуючи передбачені законодавством щодо прилюдних торгів особливості, проведення таких торгів є правочином.

Оскільки продаж майна на публічних торгах є правочином, то оскаржити останній можна за певних умов (зокрема, у разі ефективності такого способу захисту для позивача), а не протокол як документ, який засвідчує вчинення цього правочину. Вимоги про визнання недійсними протоколу публічних торгів є неналежнимі неефективним способом захисту. Такий самий підхід належить застосовувати і щодо оскарження іншого документа - акта про проведені електронні торги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20.

Таким чином, вимоги позивачки про скасування протоколів № 580639 від 17 листопада 2022 року та № 579319 від 21 листопада 2022 року проведення електронних торгів, Актів про проведення електронних торгів (аукціону) виданих головним держаним виконавцем Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому Олегом Круць 13 грудня 2022 року та 23 листопада 2022 року є неналежним та неефективним способом захисту порушеного права, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Що стосується позовних вимог про визнаня недійсними електронних торгів з продажу арештованого майна, які відбулися 17 листопада 2022 року та 21 листопада 2022 року та скасування державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_2 , то дані позовні вимоги заявлені до не всіх належних відповідачів.

Так згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Статтею 50 ЦПК України визначено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Згідно з частинами першою, другою, третьою статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (або непред`явлення позову до належного відповідача (співвідповідача)) не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Вказане може бути підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц,від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/1.

Як вбачається з матеріалів справи підставою позову є те, що спірне нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

При цьому в травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про розлучення та поділ майна подружжя, в якому поряд з іншим майном просила суд визнати нежитлове приміщення в цокольному поверсі, загальною площею 25,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення № 7-Г, загальною площею 21 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на частину даного майна.

В позові ОСОБА_1 вказала, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, хоча право власності на дане майно зареєстровано одноособово за ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 05 травня 2023 року відкрито провадження за даним позовом ОСОБА_1 .

Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Таким чином ОСОБА_5 може стверджувати та доводити, що спірне нерухоме майно є його особистою власністю.

Таким чином при розгляді даної цивільної справи суд має встановити чи є сіпрне майно спільною сумісною власністю подружжя та фактично вирішити питання про право власності ОСОБА_5 на дане майно особиста власність на все майно чи спільна сумісна власність подружжя.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що ОСОБА_5 має бути відповідачем по справі, так як при вирішенні спору будуть вирішені його права як власника спірного нерухомого майна.

Однак ОСОБА_5 до участі у справі як співвідповідач залучений не був, тому він був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені статтею 49 ЦПК України.

Таким чином, оскільки вирішити даний спір без участі ОСОБА_5 як належного відповідача неможливо, вказана особа має бути належними відповідачами в даній цивільній справі та приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову в позові з підстав його пред`явлення до не всіх належних відповідачів, а також в частині позовних вимог обрання неналежного та неефективного захисту порушеного права є законним та обгрунтованим.

Залучення ОСОБА_5 як третьої особи в справі належним чином не забезпечує захист його прав як власника спірного майна, не свідчить про дотримання прав даної особи, яка мала б приймати участь в розгляді справи саме як відповідач з урахуванням обсягу прав відповідача як учасника цивільного процесу, передбачених нормами ЦПК, на відміну від прав третьої особи.

Така ж правова позиція щодо відмови в позові з підстав незалучення особи як належного відповідача при залучення її лише як третьої особи і це є порушенням прав такої особи викладена в постанові Верховного Суду від 19 червня 2023 року в справі № 678/1127/21.

Доводи апеляційної скарги, що апелянт не є стороною виконавчого провадження, а тому обраний нею спосіб захисту своїх порушених прав як співвласника на реалізоване без її згоди майно є належним способом захисту, який відповідає судовій практиці та правовим висновкам Верховного Суду в даній категорії справ слід відхилити з підстав, вказаних в мотивувальній частині постанови з посиланням на відповідну судову практику Верховного Суду.

Не впливає на законність рішення суду і посилання апелянта, що вона розлучена із власником спірного майна і в Деражнянському районному суді Хмельницької області на розгляді перебуває справа про поділ спільного майна подружжя.

Навпаки дана обставина свідчить, що ОСОБА_5 має бути залучений до участі в розгляді даної справи як відповідач.

Інші доводи апеляційної скарги про порушення під час проведення прилюдних торгів не мають значення при вирішенні даного спору, так як при обранні позивачем неналежного та неефективного способу захисту порушеного права і не залучення до справи всіх належних відповідачів , суд не може давати оцінку доказам по суті спору.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Кармалітою Тетяною Вікторівною, залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 березня 2025 року.

Судді

А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова