Справа № 199/919/25
(2/199/2158/25)
Рішення

Іменем України

03 березня 2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська, в складі:

головуючого судді - Кошлі А.О.,

за участі:

секретаря судового засідання Кахикало А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про зміну розміру або звільнення від сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 (далі-відповідач), в якому просить: зменшити розмір аліментів, встановлених судовим наказом Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.04.2024 у справі № 199/2676/24 (2-н/199/166/24) та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , на утримання дитини ОСОБА_4 2020 р.н., аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менш як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням чинності і до досягнення дитиною повноліття; відкликати судовий наказ Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.04.2024 у справі № 199/2676/24 (2-н/199/166/24) про стягнення аліментів в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу).

В обґрунтування позовних вимог вказано, що наказом Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.04.2024 у справі № 199/2676/24 (2-н/199/166/24) з нього стягуються аліменти на користь відповідача на утримання доньки в розмір частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менш як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час в нього суттєво погіршився стан здоров`я, що підтверджується медичною документацією, більша частина доходів витрачається на оплату аліментів, комунальні послуги, у зв`язку з чим просить зменшити розмір аліментів до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менш як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач та його представник в судове засідання не прибули, надано заяву про розгляд справи без участі.

Відповідачем 30.01.2025 року подано заяву про визнання позову, розгляд справи просить здійснювати без її участі.

Дослідивши матеріали справ, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з огляду на таке.

05.04.2024 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська видано судовий наказ по справі № 199/2676/24 (2-н/199/166/24) яким визначено: стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 місце проживання: АДРЕСА_2 , на утримання дитини, а саме доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 04 квітня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві (стаття 180 СК України), де на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Частинами 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено,що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або)натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частинами 1-2 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей,непрацездатних чоловіка,дружини,батьків,дочки,сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав,у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів,виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частина 1статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні (постанова Верховного Суду від 29січня 2021року по справі № 303/369/20 (провадження № 61-17250св20).

Аналогічна позиція викладена в пункті 23постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1ст. 2 ЦПК України).

Згідно положень статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Цивільне судочинство, відповідно до частин 1-3 статті 12 ЦПК України, здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як згідно частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів.

Позивачем долучені відповідні докази, зокрема щодо стану здоров`я, відомості про інших утриманців.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом №199/2676/24 (провадження 2-н/199/166/24), виданим 05.04.2024 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська, в частині стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частини на 1/6 частину, всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, щомісячно, та стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 місце проживання: АДРЕСА_2 , на утримання дитини, а саме доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання даним судовим рішенням законної сили та до повноліття дитини.

Раніше виданий судовий наказ від 05.04.2024 року №199/2676/24 (провадження 2-н/199/166/24) відкликати після набрання даним судовим рішенням законної сили та повернути до Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 10.03.2025 року.

Суддя А.О. Кошля

10.03.2025