ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 619/4007/20 Номер провадження 22-з/814/59/25 Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
27 лютого 2025 року м. Полтава
Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,
секретар Чемерис А.К.,
з участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Тарасенко Г.О., представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сулейманової М.І., представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Власюк К.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у місті Полтаві заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сулейманової Марії Ігорівни, представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Власюк Катерини Петрівни, адвоката Мухи Андрія Ігоровича про ухвалення додаткового судового рішення
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання договорів недійсними та витребування майна, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
У провадженні Полтавського апеляційного суду перебувала указана цивільна справа за апеляційними скаргами ОСОБА_3 , поданою в його інтересах представником адвокатом Мухою А.І., та ОСОБА_2 , поданою в її інтересах представником адвокатом Сулеймановою М.І., на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 06.06.2024, за наслідками розгляду яких ухвалено постанову від 17.01.2025, якою:
- апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану в його інтересах представником адвокатом Мухою А.І., - задоволено частково; апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану в її інтересах представником адвокатом Сулеймановою М.І., - задоволено.
- рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 06.06.2024 скасовано; ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання договорів недійсними та витребування майна, та зустрічний позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.
У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділено ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у особисту власність наступні об`єкти рухомого та нерухомого майна:
1. Автомобіль AUDI, модель 5, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2013 року випуску, вартістю 525 131,10 грн.;
2. частину приміщення №23, загальною площею 33,2 кв.м. в офісному центрі за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 929 600,00 грн.;
3. Житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 21518750), загальною площею 300,80 кв.м., вартістю 11 400 000,00 грн.;
4. Земельну ділянку, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером 632205590:00:003:0292 по АДРЕСА_2 , вартістю 2 000 000,00 грн.;
Всього майна на загальну суму 15 485 895,10 грн.
У іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимогах ОСОБА_3 відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 737,12 грн., а також на користь держави судовий збір у розмірі 3 700,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 15 765,00 грн. судового збору.
22.01.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сулейманової М.І. про ухвалення додаткового судового рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 92 375,00 грн.
В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 04.03.2021 з метою отримання правової допомоги щодо ведення цієї справи між ОСОБА_2 та АО «Колегія адвокатів України» укладено договір про надання професійної правничої допомоги №01-2/12/КАУ.
На підтвердження виконання послуг з надання професійної правничої допомоги АО «Колегія адвокатів України» та клієнтом ОСОБА_2 підписані звіти наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 25.03.2021, 02.06.2021, 03.06.2021, 27.07.2021, 29.07.2021, 09.12.2021 та 17.01.2025 на загальну суму 92 375,00 грн., заявлених до стягнення з позивачки ОСОБА_1 на підставі статей 133, 141 ЦПК України.
22.01.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Власюк К.П., у якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 241 605,00 грн.
В обґрунтування підстав відшкодування витрат на правничу допомогу посилається на те, що 04.11.2024 між АБ «Сімейний адвокат Катерина Власюк» та ОСОБА_3 укладено договір №2024/11/49 про надання правової (правничої) допомоги, з додатками.
За умов такого договору сторони погодили, що за супровід справи №619/4007/20 у Полтавському апеляційному суді клієнт сплачує гонорар у розмірі 5 000,00 дол. США та 300,00 дол. США за одне судове засідання, у гривневому еквіваленті відповідно до поточного курсу НБУ купівлі долара США до гривні в день укладання договору, які клієнт сплачує не пізніше 45 днів з моменту ухвалення судового рішення.
Зазначає, що станом на 04.11.2024 курс НБУ долара США (купівля) становить 40,95 грн., відповідно, оплата за супровід справи у Полтавському апеляційному суді - 204 750,00 грн., та 12 285,00 грн. за участь у одному судовому засіданні.
Звертає увагу, що 05.12.2024 представник ОСОБА_3 - адвокат Власюк К.П. зверталася до суду із заявою про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, яка зареєстрована у підсистемі ЄСІТС «Електронний Суд» 09.12.2024, а тому на виконання вимог ч.8 ст.141 ЦПК України надає докази на підтвердження розміру стягнення. Також просить врахувати, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Така позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема, у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18.
23.01.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшла заява адвоката Мухи А.І. про стягнення судових витрат.
Зазначає, що у процесі розгляду цієї справи в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_3 поніс витрати на правничу допомогу. Заява про здійснення розподілу судових витрат подана письмово та міститься у резолютивній частині апеляційної скарги. Проте, оскільки судом першої інстанції розподіл судових витрат не проводився у зв`язку із відсутністю підстав для такого проведення за заявою ОСОБА_3 , просить апеляційний суд вирішити питання стягнення судових витрат.
18.02.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Тарасенко Г.О., за змістом якої, ознайомившись із заявами про стягнення правничих витрат, сторона позивача просить відмовити у їх задоволенні за безпідставністю.
У суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Сулейманова М.І. та представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Власюк К.П. вимоги заяв підтримали, наполягали на їх задоволенні.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Тарасенко Г.О. проти задоволення заяв відповідачів заперечувала, наголошуючи, що заявлений до стягнення розмір правничих витрат є неспівмірним та становитиме для позивачки, яка звернулася до суду за захистом порушеного права, надмірний тягар. Також просить врахувати недобросовісність поведінки представників відповідачів, які в ході судового розгляду систематично зловживали процесуальними правами та затягували судовий розгляд справи.
Інші учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, що з огляду на положення ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.
Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та доводи заяв про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №925/1545/20 від 18.02.2022.
У постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №824/9/22 зазначено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.
Відтак, відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, що узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №127/9918/14-ц.
Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Стосовно заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сулейманової М.І. про ухвалення додаткового судового рішення
Із матеріалів справи убачається, що представництво інтересів відповідачки ОСОБА_2 у суді здійснювалося АО «Колегія адвокатів України» на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 04.03.2021 №01-2/12/КАУ.
Відповідно до пункту 6 цього Договору оплата за поточну роботу здійснюється згідно із завданням, узгодженим сторонами, в готівковій та/або безготівковій формі у дводенний строк з дня виставлення рахунку. Завершення надання послуг визначається датою підписання звіту про приймання-передавання наданих послуг та/ або передаванням клієнту оригіналів відповідних документів (пункт 3.3 договору)./а.с.212-215 т.16/
30.03.2021 представником відповідачки ОСОБА_2 адвокатом Кузьміною С.В., подано до суду першої інстанції відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , де зазначено орієнтовний розмір правничих витрат 11 250,00 грн./а.с.28-32 т.7/
На підтвердження виконання послуг з надання професійної правничої допомоги між АО «Колегія адвокатів України» та клієнтом ОСОБА_2 надано звіти наданих послуг за договором про надання правової допомоги: від 25.03.2021 на суми 11 250,00 грн.; від 02.06.2021 на суму 3 000,00 грн.; від 03.06.2021 на суму 2 250,00 грн.; від 27.07.2021 на суму 3 000,00 грн.; від 29.07.2021 на суму 1 875,00 грн.; від 09.12.2021 на суму 5 000,00 грн./а.с.216-225 т.16/
Дослідивши перелік наданих послуг апеляційний суд зазначає, що попереднє опрацювання матеріалів та судової практики не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідно, здійснення вказаних видів роботи не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу. Вивчення документів та нормативних актів є невід`ємною частиною роботи щодо складання позовної заяви, а тому охоплюються саме витратами, понесеними на складання позову.
При цьому відповідачем не надано звіт наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 17.01.2025, а отже не підтверджено розмір стягнення правничих витрат на суму 66 000,00 грн.
Із огляду на викладене, установивши, що сума судових витрат, заявлена до відшкодування (92 375,00 грн.) істотно перевищує суму, заявлену в суді першої інстанції у попередньому (орієнтовному) розрахунку (11 250,00 грн.), колегія суддів вважає за можливе застосувати положення ч.4 ст.141 ЦПК України та відмовити у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення.
Крім того, враховуючи фактичні правничі витрати, понесені відповідачем в суді апеляційної інстанції, що включають у себе складання апеляційної скарги та участь у судових засіданнях, колегія суддів вважає розумним та справедливим визначити загальний розмір відшкодування правничих витрат, понесених відповідачем ОСОБА_2 , у розмірі 20 000,00 грн. В іншій частині заяви слід відмовити за безпідставністю.
Стосовно заяв представників відповідача ОСОБА_3 адвоката Власюк К.П. та адвоката Мухи А.І. про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення правничих витрат
Із матеріалів справи убачається, що представництво інтересів відповідача ОСОБА_3 в суді першої інстанції забезпечувалося адвокатом Мухою А.І. на підставі договору про надання правничої допомоги від 18.10.2020.
Згідно із Актом приймання-передачі виконаних робіт від 22.01.2025, складеного адвокатом Мухою А.І., загальна вартість виконаних робіт склала 450 000,00 грн. Адвокат Муха А.І. виконав такі роботи: представництво в суді, очікування судового засідання, проїзд до місця проведення судового засідання 80 год.; складання заяви про вступ у справи 2 год.; ознайомлення зі справою 60 год.; підготовка та внесення зустрічної позовної заяви 4 год.; надання правової інформації та консультацій 100 год.; заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції 2 год.; інші процесуальні дії 40 год.; підготовка та внесення апеляційної скарги 4 год.; огляд предметів спору на місці із клієнтом 20 год.; підготовка доказів та їх вишукування 40 год.; клопотання про виклик свідків для допиту 2 год.; клопотання про долучення доказів 20 год./а.с.4, 5 т.17/
У суді апеляційної інстанції представництво інтересів відповідача ОСОБА_3 забезпечувалося адвокатом Власюк К.П. згідно договору №2024/11/49 про надання правової (правничої) допомоги від 04.11.2024. За змістом такого договору адвокатом взято на себе виконання зобов`язання щодо надання клієнту правової допомоги з питань, пов`язаних з супроводом справи №619/4007/20; розмір гонорару за супровід справи у Полтавському апеляційному суді - 5 000,00 доларів США, а також 300 доларів США за 1 судове засідання у гривневому еквіваленті відповідно до поточного курсу НБУ купівлі долара США до гривні в день укладання договору, які клієнт сплачує не пізніше 45 (сорока п`яти) днів з моменту ухвалення постанови Полтавським апеляційним судом за результатом розгляду апеляційної скарги клієнта./а.с.236-240 т.16, 6-8 т.17/
Установивши викладені фактичні обставини, колегія суддів дійшла висновку, що понесені відповідачем ОСОБА_3 правничі витрати за послуги адвокатів Мухи А.І. та Власюк К.П. відшкодуванню не підлягають з таких підстав.
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору й струмування від подання безпідставних позовів.
Як раніше наголошувалося, питання розподілу судових витрат між сторонами, регламентовано статтею 141 ЦПК України. За змістом частини третьої наведеної норми, серед іншого, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо .
Відповідно до висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17 добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації їхніх прав і передбаченого договором та/або законом виконання їхніх обов`язків. Введення у цивільне законодавство принципу добросовісності є заходом, спрямованим на зміцнення моральних засад цивільно-правового регулювання. Саме з позиції моральності необхідно оцінювати поведінку суб`єкта права як добросовісної або недобросовісної.
Із огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення відповідачем ОСОБА_3 розмір правничих витрат (691 605,00 грн.) є необґрунтованим, не пропорційним до предмету спору, а сам перелік послуг абстрактним («інші процесуальні дії», «супровід справи»), серед іншого, не пов`язаних з розглядом справи («огляд предметів спору на місці із клієнтом»), та суперечливим. Оскільки пов`язуючи підстави відшкодування правничих витрат із проїздом до місця проведення судового засідання, адвокат Муха А.І. замовчує свою участь у таких засіданнях у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.
При цьому адвокат Муха А.І. звертався в суд із клопотання про ознайомлення з матеріалами справи лише двічі 17.02.2021 та 06.06.2024 і доводи заявника, що ознайомлення зі справою тривало 60 годин ставлять під сумнів його добросовісність, як і чисельність ініційованих ним клопотань про відкладення судових засідань.
При вирішенні заявленого клопотання про відшкодування правничих витрат, колегія суддів також враховує дії самого відповідача ОСОБА_3 , які передували виникненню спору, а також поведінку його адвокатів в суді апеляційної інстанції, яка була суперечливою.
Зокрема, після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , поданою в його інтересах адвокатом Мухою А.І., та призначення справи до судового розгляду, адвокат Власюк К.П., яка у подальшому представляла інтереси ОСОБА_3 , наполягала на тому, що такі вимоги апеляційної скарги є невигідними для клієнта та усупереч вимогам статей 354, 364 ЦПК України безпідставно ініціювала зміни до апеляційної скарги, у прийнятті яких відмовлено.
Також адвокатом Власюк К.П. заявлено клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів (звітів про оцінку спірного майна), які не існували ні на момент прийняття оскаржуваного судового рішення, а тому у будь-якому випадку не могли бути враховані апеляційним судом. Тоді як створення таких доказів, а саме: 36 звітів про експертну грошову оцінку спірного майна, проведених суб`єктом оціночної діяльності ФО-П «Табачук О.В.» та 13 звітів про незалежну оцінку ринкової (оціночної) вартості спірного майна, проведених суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ПЛУТОС-АРТ», призвело до безпідставних додаткових витрат самого відповідача ОСОБА_3 .
За наслідками розгляду таких клопотань, судом апеляційної інстанції постановлено ухвалу від 10.12.2024, якою зміни до апеляційної скарги залишено без розгляду, а у задоволенні клопотання про приєднання доказів відмовлено. Наведене у подальшому зумовило безпідставно заявлений адвокатом Власюк К.П. відвід колегії суддів, а також оскарження нею до Верховного Суду ухвали апеляційного суду, яка не може бути оскаржена в касаційному порядку.
Із огляду на викладене та враховуючи подальшу поведінку адвоката Власюк К.П. в суді апеляційної інстанції, яка підтримувала доводи виключно зміненої апеляційної скарги, не прийнятої до розгляду, а також подання стороною відповідача явно необґрунтованих клопотань, серед іншого і мирової угоди в редакції зміненої апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування понесених відповідачем ОСОБА_3 правничих витрат.
Доводів на спростування викладеного заяви відповідача ОСОБА_3 , подані в його інтересах адвокатами Власюк К.П. та Мухою А.І., про стягнення правничих витрат, не містять. При цьому колегія суддів ураховує, що переглядаючи дану справу апеляційним судом прийнято рішення про розподіл спільного майна подружжя, яке є вартісним, а тому покладення на сторону позивача правничих витрат відповідача ОСОБА_3 на загальну суму 691 605,00 грн., за умови її доведеності та правомірності дій сторони відповідача, порушуватиме раніше визначений апеляційним судом баланс вартості розподіленого майна.
Керуючись ст.ст.133, 137, 141, 270, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сулейманової Марії Ігорівни про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, що складаються із витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.
У задоволенні заяв представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Власюк Катерини Петрівни, адвоката Мухи Андрія Ігоровича про ухвалення додаткового судового рішення відмовити.
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст додаткової постанови складено 06.03.2025
Головуючий суддя Л.І. Пилипчук
Судді Ю.В. Дряниця
О.В. Чумак