МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"10" березня 2025 р. Справа № 370/576/25

Суддя Макарівського районного суду Київської області Білоцька Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Дарнопих Тетяна Миколаївна, Томашівська сільська рада Фастівського району Київської області про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності та скасування рішення виконавчого комітету Вільнянської сільської ради,

в с т а н о в и в :

07.03.2025 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Бойка Сергія Олександровича (далі - заявник) звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Дарнопих Тетяна Миколаївна, Томашівська сільська рада Фастівського району Київської області про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності та скасування рішення виконавчого комітету Вільнянської сільської ради.

В обґрунтування заяви вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка при житті склала заповіт, яким заповідала все своє майно в рівних долях своїм донькам: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Нотаріус видав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в селі Вільне Макарівського району Київської області, вулиця Ілліча-50 в рівних долях.

ОСОБА_1 зареєструвала своє право власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень. Без відома ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_2 в 2002 році одноособово приватизувала всю земельну ділянку, яка була в користуванні спадкодавця, чим порушила її права як власниці 1/2 частини житлового будинку.

З цього приводу в 2015 році ОСОБА_1 звернулася до Макарівського районного суду Київської області з позовною заявою про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку і скасування його державної реєстрації, скасування рішення ради, на підставі якого був виданий державний акт.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.11.2016 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено та вирішено: «Рішення Макарівського районного суду Київської області від 23 травня 2016 року - скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити. Визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Вільнянської сільської ради Макарівського району Київської області від 18 січня 2002 року № 2 в частині затвердження технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності на земельну ділянку та безоплатної передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,482 га, з яких 0,250 га для будівництва і обслуговування титлового будинку і господарських споруд, 0,232 га для особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю площею 0,482 га, з яких 0,250 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, 0,232 га для особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , серії 1-КВ №055069 від 19 червня 2002 року, виданий на ім`я ОСОБА_2 , та скасувати його державну реєстрацію».

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.11.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а Рішення Апеляційного суду Київської області від 17.11.2016 р. залишено без змін (справа № 370/251/15-ц).

Однак, як згодом стало відомо, ймовірно з метою уникнення негативних наслідків судових рішень для ОСОБА_2 , та ускладнення їх виконання, остання продала спірну земельну ділянку під час судових спорів своєму сину ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу №1217 від 16.06.2016 року.

ОСОБА_1 звернулася до Макарівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Макарівського РНО Київської області Ольшевський В.С. про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним (справа № 370/1228/19).

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 09.10.2019 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

ОСОБА_1 звернулася до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на дане рішення суду першої інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 12.03.2020 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено, рішення Макарівського районного суду Київської області від 09.10.2019 р. скасоване і постановлено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 договір купівлі продажу № 1217 від 16 червня 2016 року земельної ділянки площею 0,232 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:014:0051, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Ольшевським Володимиром Степановичем, запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 15009320 від 16.06.2016 року.

Постановою Верховного Суду від 03.03.2021 р. касаційна скарга ОСОБА_4 залишена без задоволення, а Постанова Київського апеляційного суду від 12.03.2020 р. залишена без змін.

В жовтні 2024 року позивачу ОСОБА_1 зателефонували з землевпорядної організації, щодо проведення обмірів земельної ділянки. Це свідчило про те, що ОСОБА_2 знову намагається здійснити якісь незаконні дії з земельними ділянками. Тому ОСОБА_1 в черговий раз звернулася за юридичною допомогою до адвоката.

Адвокатом було зроблено Витяг з Державного реєстру речових прав, з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_2 під час судового процесу 03.03.2016 р. провела державну реєстрацію речових прав на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами.

В Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав № 399016873 від 14.10.2024 р. зазначено: «Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 146.7, житлова площа (кв.м): 67.7, Опис: Житловий будинок (А), рік побудови - 2010, загальна площа - 146,7 кв.м., житлова площа - 67,7 кв.м., веранда (а), прибудова (а1), ганок (а2), балкон (а3), погріб під частиною будівлі (під Д), сарай (Д). Адреса: АДРЕСА_2 Земельні ділянки місця розташування: Кадастровий номер: :01:014:0050, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28584860 від 03.03.2016 18:13:58, приватний нотаріус Дарнопих Тетяна Миколаївна, Бучанський районний нотаріальний округ, Київська обл. Документи, подані для державної реєстрації: лист про надання інформації, серія та номер: 143, виданий 23.10.2015, видавник: сектор містобудування та архітектури Макарівської РДА; витяг з рішення засідання виконкому (про адресу), серія та номер: 70, виданий 25.12.2008, видавник: Вільнянська сільська рада Макарівського району Київської області; розпорядження про перейменування назв вулиць, серія та номер: 8, виданий 11.12.2015, видавник: Вільнянська сільська рада Макарівського району Київської області; державний акт на право приватної власності на землю, серія та номер: І-КВ №055069, виданий 19.06.2002, видавник: Вільнянська сільська рада Макарівського району Київської області. Розмір частки: 1 Власники: ОСОБА_2 ».

ОСОБА_2 03.03.2016 р. незаконно (під час слухання судової справи про скасування Державного акту на землю) незаконно зареєструвала право власності на самочинно збудований житловий будинок, без будь-якої згоди співвласника, на місці господарських будівель будинковолодіння АДРЕСА_1 , співвласником яких є також і ОСОБА_1 .

Також, з Архівного відділу Бучанської РДА Київської області у відповідь на адвокатський запит надійшла ОСОБА_5 копія Рішення № 70 виконавчого комітету Вільнянської сільської ради від 25 грудня 2008 року «Про інвентаризацію уточнення нумерації вулиці Ілліча с. Вільне Макарівського району Київської області».

В даному документі зазначено наступне: «В зв`язку з інвентаризацією уточнення нумерації АДРЕСА_1 та відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконком ВИРІШИВ: 1. Виділити в окремий особовий рахунок будівлю магазину продовольчих товарів за адресою АДРЕСА_3 , де підприємцем являється ОСОБА_2 . 2. Виділити в окремий особовий рахунок новозбудований житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 і присвоїти номер - АДРЕСА_4 де власником являється ОСОБА_2 ».

Заявниця вважає, що оскільки Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.11.2016 р. визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю площею 0,482 га, з яких 0,250 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, 0,232 га для особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , серії 1-КВ №055069 від 19 червня 2002 року, виданий на ім`я ОСОБА_2 , та скасовано його державну реєстрацію, то має бути скасоване і рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Дарнопих Тетяни Миколаївни від 03 березня 2016 року про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Тобто Державний акт на право приватної власності на землю, був підставою для державної реєстрації права власності на житловий будинок, а оскільки цей акт скасовано рішенням суду, то має бути скасоване і рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок. Також має бути скасоване і Рішення № 70 виконавчого комітету Вільнянської сільської ради від 25 грудня 2008 року «Про інвентаризацію уточнення нумерації АДРЕСА_1 », оскільки підставою прийняття рішення був також Державний акт на право приватної власності на землю, який скасований рішенням суду.

Відповідачка ОСОБА_2 з 2002 року вчиняє незаконні дії, щоб привласнити собі все майно, яке успадкувала після смерті матері разом зі своєю сестрою ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим, представником заявника готується позовна заява до Макарівського районного суду Київської області про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності та скасування рішення виконавчого комітету Вільнянської сільської ради.

Вважає, що у даному випадку необхідно забезпечити позов шляхом накладення арешту на вказаний житловий будинок.

Невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити виконання або потягне невиконання рішення суду.

Тому заявник просить суд:

-накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_2 на підставі рішення приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Дарнопих Тетяни Миколаївни від 03 березня 2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 28584860 від 03.03.2016 р., запис про речове право № 13720806, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 27.

Дослідивши письмові матеріали справи, необхідні для розгляду заяви про забезпечення позову, суд вважає необхідним заяву задовольнити, виходячи з наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують за його позовом реальне виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Частина 3 ст. 150 ЦПК України передбачає, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частина 1 ст. 151 ЦПК України передбачає, що заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, суті позовних вимог.

Отже, забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

При розгляді питань про забезпечення позову цивільний процесуальний закон не зобов`язує перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

З матеріалів заяви вбачається про наявність спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стосовно права власності спірним житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд приймає доводи заявника про наявність підстав для накладення арешту на вказаний житловий будинок, тому з метою не допущення виникнення труднощів у виконанні в майбутньому рішення суду у даній справі, та вважає, що вжиття заходів забезпечення позову у даній справі є доцільним.

Заявником у повному обсязі доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення її позову. Вжиття такого заходу забезпечення не зумовить фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

В контексті означеного слід звернути увагу на те, що одним із завдань цивільного судочинства у відповідності до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Таким чином, у даному випадку, за висновками суду, застосування обраного заявником заходу забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів позивача.

При цьому, дослідивши збалансованість інтересів сторін, суд дійшов висновку, що застосування такого заходу до забезпечення позову не порушує прав та охоронюваних законом інтересів відповідача, адже не перешкоджає користуванню житловим будинком, на який просить накласти арешт заявник.

Невжиття таких заходів унеможливить ефективний захист та поновлення прав позивача, у разі, якщо під час розгляду спору у даній справі будуть встановлені факти порушення таких прав, оскільки на даний час відповідач може розпорядитись свої майном, що утруднить виконання рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів - суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Підстав, які б визначали необхідність обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову в порядку ст. 154 ЦПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-154, 157, 260, 261, 353-355 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Дарнопих Тетяна Миколаївна, Томашівська сільська рада Фастівського району Київської області про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності та скасування рішення виконавчого комітету Вільнянської сільської ради - задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_2 на підставі рішення приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Дарнопих Тетяни Миколаївни від 03 березня 2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 28584860 від 03.03.2016 р., запис про речове право № 13720806, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 27.

Ухвала є виконавчим документом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - три роки.

Ухвала може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені статтями 353-355 ЦПК України до Київського апеляційного суду. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Реквізити сторін:

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 .

Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_6 .

Суддя Л.В. Білоцька