Справа № 165/3924/21 Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М. М.
Провадження № 22-ц/802/53/25 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.,

секретар Русинчук М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 подану його представником ОСОБА_3 на додаткове рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 14 січня 2025 року в складі судді Ушакова М. М.,

В С Т А Н О В И В :

29 жовтня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Свередюк Ю.А. звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, понесених стороною позивача у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Заяву обгрунтувала тим, що згідно з договором про надання професійної правничої допомоги від 24 вересня 2021 року, укладеного між адвокатом Свередюк Юлією Анатоліївною та ОСОБА_1 позивач понесла витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. за написання позовної заяви про поділ спільного майна подружжя та 5000 грн. за представництво інтересів в суді, разом 9000 грн., передбачено застосування фіксованого розміру гонорару за вчинення окремої дії на виконання договору. Зазначає, що оплата послуг адвоката підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру за написання позовної заяви, яка долучена до матеріалів справи, квитанцією до прибуткового касового ордеру за оплату представництва в суді. Вказує, що у судових дебатах представник позивача ОСОБА_4 заявила про надання доказів, якими підтверджується надання правничої допомоги та розмір витрат позивача, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, докази надання правничої допомоги на написання позовної заяви були долучені разом з поданням позову. Крім того,позивачем ОСОБА_1 сплачено 6058,30 грн. Волинському відділенню ЛНДІСЕ за проведення експертизи для визначення вартості спірного транспортного засобу. Просить ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за вищезазначеним позовом та стягнути з відповідача ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 5000,00 гривень витрат понесених на правничу допомогу за представництво інтересів в суді та 6058,30 грн. за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи.

Додатковим рішенням від 14 січня 2025 року заяву задоволено частково.

Ухвалено доповнити рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 24 жовтня 2024 року у цивільній справі №165/3924/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 5000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката за представництво інтересів у суді.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 2271 грн. 84 коп. понесених витрат за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи.

В решті вимог відмовити.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в ухваленні додаткового рішення. Зазначає, що при ухваленні рішення судом вже було стягнуто витрати на професійну правничу допомогу та вирішено питання про стягнення судового збору. Також сторону відповідача не повідомлено про час розгляду справи.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважає за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 372 ЦПК України).

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у цій справі є 06.03.2025, тобто, дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Нововолинського міського суду від 24 жовтня 2024 року позов задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 131381 грн. 65 коп. вартості 1/2 частини напівпричепу LANGERDORF SGL 5, номер шасі НОМЕР_1 , який належить до спільної сумісної власністі подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1313 грн. 82 коп. та 4000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, питання розподілу судових витрат, у тому числі стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції було вирішено судовим рішенням, яке постановою Волинського апеляційного суду від 04березня 2024 року залишено без змін.

Порядок ухвалення додаткового судового рішення для вирішення питання про стягнення судових витрат визначено положеннями статей 246, 270 ЦПК України.

Згідно з приписами статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про судові витрати є можливим за умови, якщо судом не було вирішено таке питання при ухваленні рішення.

Із змісту рішення Нововолинського міського суду від 24 жовтня 2024 року у цій справі вбачається, що судом питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, у тому числі відшкодування витрат на професійну правничу допомогу було вирішено.

В суді першої інстанції представник позивача та позивач не надавали суду квитанції про сплату коштів на проведення судової експерти від 29 грудня 2023 року, цей доказ не був предметом судового розгляду, а тому в суду не було підстав для ухвалення додаткового рішення про стягнення коштів, понесених на оплату попередньої вартості проведення судової товарознавчої експертизи на підставі доказів, які існували на час розгляду справи, однак не були подані стороною в уді першої інстанції. Також необхідно зазначити, що така експертиза взагалі проведена не була.

Стягнувши додатковим рішенням судові витрати у вигляді витрат на попередню оплату судової експертизи, суд першої інстанції переглянув своє рішення про розподіл судових витрат, не маючи на це повноважень, що суперечить нормам статті 270 ЦПК України, тому ухвалене додаткове рішення в частині стягнення витрат за проведення експертизи необхідно скасувати з наведених підстав.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень за представництво інтересів у суді.

У судовому засіданні 24.10.2024 представник позивача у судових дебатах зазначила про намір подати докази про понесення витрат на професійну правничу допомогу за представництво інтересів позивача в суді відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Про існування поважних причин неможливості подання цих доказів до судових дебатів не повідомляла.

Заява від 29.10.2024 про ухвалення додаткового рішення також не обґрунтована поважними причинами неможливості подання доказів до судових дебатів.

До заяви додано договір про надання правової допомоги від 22 вересня 2021 року - тобто доказ, який був складений задовго до судового засідання суду першої інстанції і який був долучений до позовної заяви та квитанцію про оплату 5000 гривень за представництво інтересів в суді від 29 жовтня 2024 року. Акт-розрахунок виконаних робіт не подавався.

У заяві представник позивача не вказувала та не посилалась на докази, які виправдовували б неможливість оплати позивачем таких послуг до закінчення судових дебатів в суді першої інстанції, також не обгрунтовувала неможливість заявити до закінчення судових дебатів про стягнення 5000 гривень за представництво в суді до проведення повного розрахунку, у той час як згідно з приписами пункту першого частини другої статті 137 ЦПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу відшкодовується за наявності передбачених законом підстав як у разі, якщо такі витрати сплачені, так і тоді, якщо такі витрати підлягають сплаті відповідно до умов договору. Наведене вказує на те, що у представника позивача не було перешкод заявити клопотання про відшкодування таких витрат до закінчення розгляду справи судом першої інстанції.

Ураховуючи, що заява про ухвалення додаткового рішення з метою відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не обґрунтована поважними причинами неможливості подання відповідних доказів до закінчення судових дебатів, тому в ухваленні додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі необхідно відмовити з наведених підстав.

Відповідно до приписів статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

2. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції не врахував вимог процесуального закону, яким врегульовано порядок та підстави ухвалення додаткового судового рішення, дійшов неправильного висновку про задоволення заяви та безпідставно ухвалив додаткове рішення.

Тому додаткове рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 14 січня 2025 року належить скасувати, відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у цій справі.

Керуючись статтями 137, 141, 246, 270, 376,381, 382 ЦПК України,

ухвалив:

Додаткове рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 14 січня 2025 року скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у цій справі.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: