Номер справи 171/2234/25
Номер провадження 2/171/1496/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.25 м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Ліпчанського С.М,

за участю секретаря Ровної Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до Мар`їнської міської військової адміністрації про визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Богуш В.Д., який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Мар`їнської міської військової адміністрації про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є власником вказаної квартири, яка була ним приватизована на підставі свідоцтва про право власності на квартиру. У зв`язку з повномасштабним вторгненням Росії м. Красногорівка окупована та знищено квартиру позивача, а документи на неї знаходились всередині. З метою відновлення документів про право власності в січні 2025 року позивач звернувся до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Теребовлянської міської ради Тернопільської області з питання відновлення документів та отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак, йому було відмовлено у зв`язку із тим, що у нього відсутні документи на квартиру та вона не була внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач звернувся до Комунального підприємства «Мар`їнське бюро технічної інвентаризації» та отримав відповідь від 27.02.2025 року, що вони не можуть надати відомості за квартирою АДРЕСА_1 так як інвентаризаційна справа за даною адресою не вивезена з м. Мар`їнка Донецької області. Позивач не може отримати дублікат документа на право власності тому змушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на квартиру.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Представник відповідача Мар`їнської міської військової адміністрації у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Бишки, Козівського району Тернопільської області та зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 виданого Мар`їнським РВ УМВС України в Донецькій області.

Відповідно до відповіді на запит наданої керівником департаменту з правового забезпечення ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» №28/5172 від 12.05.2025 встановлено, що договір на постачання електроенергії за адресою АДРЕСА_2 укладено з ОСОБА_2 та особовий рахунок також відкрито на його ім`я, що підтверджує його власність на квартиру.

Відповідно до відповіді на запит наданої начальником КП «Мар`їнське БТІ» № 02-231/25 від 27.02.2025 року встановлено, що надати відомості про квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , про наявність /відсутність реєстрації права власності, технічну характеристику, копії правовстановлюючих документів не є можливим із-за відсутності паперового носія інформації (інвентарна справа) об`єкта нерухомого майна, яка залишилася на території бойових дій міста Мар`їнка Донецької області.

Відповідно до довідки № 6113- від 31.01.2024 року встановлено, що ОСОБА_2 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа та на даний час проживає за адресою АДРЕСА_3 .

Частиною першою ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи .

Згідно ч. 1 та ч. 2ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно ч. 1 та ч. 6ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частина четверта статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» містить припис стосовно того, що будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом.

Частиною третьою статті 3 Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1. реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2. на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

До 2013 року реєстрація права власності на житлові будинки, квартири проводилася Бюро технічної інвентаризації, із видачею про це документів (Витягів) або проставленням відповідних штампів (відміток) на самому документі. Така реєстрація проводилася БТІ в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (в якому реєструвалися виключно квартири, будинки, приміщення).

На даний час КП «Мар`їнське БТІ» не має можливості надати відомості про вищевказану квартиру оскільки, відсутній паперовий носій інформації (інвентарна справа) об`єкта нерухомого майна, яка залишилася на території бойових дій міста Мар`їнка Донецької області.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 дійшла висновку, що особа, яка до 01 січня 2013 року придбала нерухоме майно за договором купівлі-продажу, дарування тощо, державну реєстрацію якого було належним чином здійснено, стала власником такого нерухомого майна з моменту державної реєстрації відповідного договору незалежно від того, чи здійснила ця особа в подальшому державну реєстрацію свого права власності.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.

З початку повномасштабної війни 24.02.2022 громадяни, які мають у власності об`єкти нерухомого майна на територіях областей, де відбуваються бойові дії, право власності на які оформлене до 2013 року, стикаються з неможливістю провести операції з власною нерухомістю, отримати компенсацію за пошкоджене чи зруйноване майно, зареєструвати право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки значна частина архівів в населених пунктах, які знаходяться в зоні активних бойових дій чи на тимчасово окупованих територіях, на даний час недоступна або знищена, одним із способів підтвердити право власності на таке майно залишається визнання права власності в судовому порядку. Державна реєстрація у цьому випадку здійснюється на підставі рішення суду.

Суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, вважає, що на теперішній час державний реєстратор позбавлений можливості перевірити інформацію щодо фактів оформлення та/або реєстрації права власності на спірне майно до 01.01.2013, коли повноваження з державної реєстрації прав власності на нерухоме майно були передані місцевими органами державної реєстрації прав. Проте,надати відомості про наявність/відсутність реєстрації права власності, технічну характеристику, копії правовстановлюючих документів не є можливим із-за відсутності паперового носія інформації (інвентарна справа) об`єкта нерухомого майна, яка залишилася на території бойових дій міста Мар`їнка Донецької області, а також відмова державного реєстратора провести реєстрацію права власності на спірне майно за позивачем, створили ситуацію, при якій позивач не може реалізовувати свої правомочності як власника майна, зокрема, щодо розпорядження цим майном. У зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки визнання за позивачем права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить йому на праві власності не призведе до порушення прав, свобод та інтересів інших осіб і є єдиним можливим способом захисту прав та законних інтересів позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 77-81, 200, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 328, 392 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 який діє в інтересах ОСОБА_2 , до Мар`їнської міської військової адміністрації про визнання права власності на квартиру - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасникам справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.М.Ліпчанський