Справа № 211/3357/23
Провадження № 2/211/96/25
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Ткаченко С.В.,

при секретарі: Бірж Д.В.,

за участю: представника позивача, ( відповідача ) Пономаренко О.В., відповідача ( позивача за зустрічним позовом ) ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривий Ріг в режимі відеоконференції , в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом Акціонерного Товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в:

Позивач Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» в особі представника Пономаренка О.В. звернувся до суду з первісним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № від 26.07.2022 в розмірі 259145,82 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 26.07.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № на отримання кредиту від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та паспорт кредиту від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» № 4599728, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 217665,00 грн, на таких умовах: строк кредитування 60 місяців, цільове призначення кредиту - будь-які законні цілі; річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором, щомісячні проценти 2,49 % від суми кредиту. ОСОБА_1 ознайомилася з умовами Кредитного договору до його укладення і погодилася з усіма його умовами, примірник Договору і Паспорта кредиту отримала. Кредитний договір, паспорт кредиту № 4599728 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» редакція від 02.02.2022 складають єдиний кредитний договір (п. 3.6 Кредитного договору). 26.07.2022 ОСОБА_1 була письмово повідомлена про те, що права вимоги за Кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016. Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги від 27.07.2022 до Договору про відступлення права вимоги № 01/05/21 від 01 вересня 2021, АТ «ТАСКОМБАНК» є новим кредитором боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором з усіма наступними додатками та змінами. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 умов Кредитного договору, станом на 18.05.2023 загальна заборгованість перед позивачем складає 259145,82 грн., яку представник позивача просить стягнути в судовому порядку.

Ухвалою суду від 31 травня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» про захист прав споживачів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що правовідносини, які склалися між нею та первісним кредитором ТОВ «ФК» «ЦФР» та в процесі укладення та виконання умов Договору, дають підстави стверджувати, що при укладанні первинного кредитного договору № № 507741133 від 25.11.2021 року та додаткової угоди № від 26.07.2022 року , останній який є розглядом справи спірних правовідносин щодо нарахованої заборгованості та вимоги нового кредитора АТ «Таскомбанк» , останній звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 26.07.2022 року , вважає, що первісний кредитор не лише порушив вимоги законодавства України, про що викладено в зустрічній позовній заяві, але й умисно ввів її в оману.

Кредитний договір повинен укладатися в порядку, визначеному законом, а його умови повинні відповідати як загальним вимогам, встановленими ст. ст. З, 6, 13, 192, 203, 215, 227, 533, 627 ЦК України, так і вимогам спеціального законодавства, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів».

При наданні кредиту фінансова компанія ТОВ « Центр фінансових рішень» діє як професійний учасник на ринку фінансових послуг, саме фінансова компанія розробляє зміст кредитного договору і пропонує його клієнтові, а тому саме на фінансової компанії лежить основний обов`язок по забезпеченню дотримання законності.

Метою Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», як сказано в його преамбулі, є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг.

В порушення законодавства первісним кредитором було порушено цілий ряд актів законодавства.

Первісним кредитором ТОВ «ФК» «ЦФР» в порушення закону не було виконано переддоговірну роботу з позивачем.

Ця інформація майже в повному обсязі не була надана Позивачу ОСОБА_1 , таким чином в порушення вказаних норм первісним кредитором не надана інформація про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість кредиту. Первісним кредитором порушено вимоги закону щодо ціни, яка є істотною умовою кредитного договору.

Відповідно за до ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Саме проценти є платою за надання основної фінансової послуги - кредитування.

У відповідності до ч. 6 ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк не може надавати кредити під процент, ставка якого є нижчою від процентної ставки за кредитами, які бере сам банк, і процентної ставки, що виплачується ним по депозитах. Виняток можна робити лише у разі, якщо при здійсненні такої операції банк не матиме збитків. Згідно з ч. 8 ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків. Первісний кредитор по Договору ніби дотримався цих вимог закону, вказавши процентну ставку в розмірі 2,49 % і на його думку, формально легалізувавши кредитну операцію між сторонами кредитодавцем та позичальником.

Однак, фактично норма кредитного договору що встановлює проценти за користування кредитом є фіктивною, оскільки: у кредитному договорі, а саме : графіку зниження розміру заборгованості погашення кредиту сума процентів взагалі не фігурує; у розрахунку позовних вимог взагалі відсутня сума процентів; процентна ставка в розмірі 29.88 % річних збільшена від кредитних ставок встановлених НБУ , які діяли на момент укладення договору .

Таким чином, у кредитному договорі відсутня істотна умова договору - ціна (ст. 632 ЦК України), що призводить до його нечинності.

Первісний кредитор завідомо вніс у договір незаконні умови, маючи за мету збагатитися за рахунок ОСОБА_1 нею вже обґрунтовано незаконність умов договору, які встановив так звану «комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів» у розмірі 5% від суми кредиту яка складала за первісним кредитом у розмірі 7341.00 та за додатковою угодою в розмірі 10356.00 грн . та пеню в розмірі 0.01 % - річних від суми наданого кредиту та 1% за кожен день прострочення.

Зазначене також відображено у ст. 1054 ЦК України, згідно якої за кредитним договором позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Правління Національного банку України прийнято постанову від 10.05.2007 р. „Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту №168, зареєстровану у Міністерстві юстиції України 25.05.2007 р. за №541/13808, пункт 3.6. якої передбачає, що: «Банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо)».

Встановлення плати за дії, які банк здійснює в процесі кредитування, в даному випадку, - надання кредитних ресурсів, є підприємницькою діяльністю, що вводить в оману, згідно ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Будь-які видатки, пов`язані зі здійсненням тієї чи іншої фінансової операції, фінансова компанія може включити до вартості договору та сформувати кредитну ставку з врахуванням цих видатків, але первісний кредитор ТОВ «ФК» «ЦФР» у даному випадку є не банківською установою, первісний кредитор був забовязаний керуватися та дотримуватися Закону України «Про банки та банківську діяльність» .

Дискримінаційними є також умови, викладені у Договорі - декларативно надаючи право Позичальнику на дострокове погашення заборгованості, первісний кредитор не звільняє Позивача від сплати «комісійних» згідно кредитного договору , більше того (дослівно) : «Позичальник не звільняється від зобов`язання здійснювати сплату у повному обсязі наступних щомісячних платежів по погашенню виданих Кредитних ресурсів в повному обсязі».

У відповідності до кредитного договору, «За прострочення повернення та /або сплати кредитних ресурсів, Позичальник сплачує пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожен день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення Позичальником строків платежів, передбачених у цьому договорі, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє Позичальника від зобов`язання сплатити проценти за весь час фактичного користування Кредитними ресурсами.

Встановлення пені у кредитному договорі в такому розмірі свідчить про порушення принципів справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства (п. 6 . ч. 1 ст. З ЦК України).

Відповідно до пункту умов договору стосовно пені та її розміру свідчить про те, що пеня у даному випадку відіграє роль не способу забезпечення зобов`язання чи міри цивільно-правової відповідальності, а виступає у вигляді способу нечесного заробляння грошей.

Про мету незаконного збагачення свідчить і пункти договору, який встановлює, що за ненадання позичальником фінансової компанії у встановлені терміни будь-яких документів, обов`язок надання яких передбачено цим договором, а також не повідомлення Позичальником про факти, зазначені у цього Договорі, Позичальник сплачує штраф .

Аналіз даного пункту свідчить про те, що фінансова компанія закладає в договорі можливість нарахування штрафу, не пов`язаного із його збитками, тобто, за відсутності складу цивільного правопорушення.

Дії первісного кредитора є таким, що порушують права ОСОБА_1 як споживача фінансових послуг.

При укладенні первинного кредитного договору № від 25.11.2021 року та додаткової угоди № від 26.07.2022 року первісний кредитор ТОВ «ФК» «ЦФР» ввів ОСОБА_1 в оману.

Первісний позивач за позовом АТ «Таскомбанк» у позивній заяві не зазначив фактичні обставини які маю істотне значення при розгляді справи та у позові не зазначив проте , що між первісним кредитором була укладена первинна кредитна угода № 507741133 від 25.11.2021 року строком дії угоди на 60 місяців (5 років), ці обставини свідчать проте, що АТ «Таскомбанк» вводить суд в оману щодо фактичних обставин справи , а саме вимоги за кредитним договором (додаткова угода) та нарахованої заборгованості.

Після пред`явлення АТ «Таскомбанк» новим кредитором позову до ОСОБА_1 у сумі нарахованих відсотків за отриманим кредитом, вона постійно впродовж тривалого часу знаходиться в стані стресу, перебуває під тиском можливого погіршення майнового становища, викликаного незаконними обманними діями первісного кредитора ТОВ «ФК» «ЦФР». Тому такими протизаконними діями позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_1 нанесено моральну шкоду, яку я оцінюємо в розмірі суми 259145.82 грн . - пред`явленого позову.

Просила суд визнати недійсним та таким, що вчинений внаслідок обману, кредитний договір за № від 26.07.2022 року укладений між первісним кредитором Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Центр фінансових рішень» за ЄДРПОУ № 35725063. Визнати протиправні дії відповідача, що вчинені внаслідок обману та безпідставного звинувачення у заборгованості ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «Таскомбанк» за споживчим кредитним договором № від 26.07.2022 року. Стягнути з відповідача Акціонерного товариства «Таскомбанк» її на користь моральну шкоду в розмірі 259145.82 гривень.

Ухвалою суду від 02 листопада 2023 року прийнято до провадження та об`єднано зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» про захист прав споживачів ( справа № 211/3940/23 ) з первісним позовом Акціонерного Товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ( справа № 211/3357/23 ) та об"єднаній справі присвоєно № 211/3357/23 ).

Ухвалою суду від 12 січня 2024 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду.

Від відповідача за первісним позовом до суду надійшов відзив на позовну заяву. Просила в задоволенні первісного позову відмовити в повному обсязі, у зв`язку з його безпідставністю та недоведеністю.

Ухвалою суду від 19 12 2024 року повернуто на стадію підготовчого провадження та залучено до участі співвідповідача ТОВ " Фінансова компанія " Центр фінансових рішень " . Ухвалою суду від 06 02 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача ( відповідача ) ОСОБА_2 позов банку підтримав з підстав викладених у позовній заяві , у задоволенні зустрічного позову просив відмовити за необгрунтованості.

У судовому засіданні відповідач ( позивач) ОСОБА_1 зустрічний позов підтримала з підстав викладених у зустрічній позовній заяві та клопотаннях, у задоволенні первісного позову просить відмовити. Пояснила, що дійсно кошти отримала від ТОВ " Фінансова компанія " Центр фінансових рішень ", частково сплачувала, однак через скрутне матеріальне становище сплачувати не змогла. Зверталася до ТОВ з заявою про реструктуризацію боргу. Їй не повідомили про віступлення права вимоги, даний договір є безпідставний і вважає , що у банку не виникло право грошової вимоги. Не визнає борг перед банком, оскільки кредит брала у Товариства і з ними буде працювати.

Представник ТОВ " Фінансова компанія " Центр фінансових рішень" до суду не з"явився , повістки повернуті за відсутності адресату.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов до такого.

Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 26.07.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № на отримання кредиту від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та паспорт кредиту від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» № 5904525, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 217665,00 грн, на таких умовах: строк кредитування 60 місяців, цільове призначення кредиту - будь-які законні цілі; річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором, щомісячні проценти 2,49 % від суми кредиту.

Сторони кредитного договору погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснити повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту № 5904525, який є невід`ємною частиною цього договору. 26.07.2022 ОСОБА_1 була письмово повідомлена про те, що права вимоги за Кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016. Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги від 27.07.2022 до Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, АТ «ТАСКОМБАНК» є новим кредитором боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором з усіма наступними додатками та змінами. Жодний заперечень відповідач не зазначила (а.с.16,24) , підписала власноручно.

Факт передачі права вимоги за вищевказаним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджуються Реєстром прав вимоги до Договору відступлення права вимоги, Випискою та розрахунком заборгованості (а.с. 24, а.с. ). Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передало АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги за Кредитним договором № від 26.07.2020, укладеного з ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за Договором.

Так, згідно з розрахунком заборгованості по Кредитному договору № від 26.07.2022, станом на 18.05.2023 заборгованість складає 259145,82 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) 217665,00 грн; заборгованість по відсотках (в тому числі прострочена) 6,25 грн; заборгованість по щомісячним процентам (в тому числі прострочена) 41474,57 грн (а.с.27).

Таким чином, у порушення умов Кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 Цивільного кодексу України, відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором не виконала.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно зі ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Стаття 527 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор-прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно зі ст. 530 Цивільного процесуального кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначено в ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

ОСОБА_1 була належним чином повідомлена та поінформована про відступлення прав вимоги за Кредитним договором № від 26 липня 2022 року від ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» до АТ «ТАСКОМБАНК». Вищезазначене додатково підтверджується тією обставиною, що Відповідач, після укладення Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 р., неодноразово сплачувала кредитну заборгованість вже новому кредитору АТ «ТАСКОМБАНК»,що підтверджується як Розрахунком заборгованості, наданим до суду, так і Виписками по особовим рахункам, що також додавались до позовної заяви та містяться в матеріалах справи. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним як боргу так і існування зобов`язання взагалі.

При цьому, надані до суду і наявні в останнього матеріали справи не спростовують існування діючого зобов`язання Позичальника перед Банком за Кредитним договором № від 26 липня 2022 року, що є предметом судового спору в первісному позові і не містять доказів зворотнього.

Вказане було вичерпно роз`яснено в Постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року у справі № 6-2170цс16, а в подальшому деталізовано і Постановою Верховного Суду у справі № 916/2403/18 від 10.09.2019 р.

Щодо твердження Позивача за зустрічним позовом про ненадання Позивачем доказів виплати/сплати за рахунок отриманого кредиту на користь третіх осіб грошові кошти. Факт виконання банком (фінансовою установою) свого зобов`язання щодо надання кредитних коштів може підтверджуватися меморіальним ордером, платіжними дорученнями та, як вже зазначалось, виписками з особового рахунку боржника (аналогічний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі

№916/2387/19).

Крім того, позиція Банку, надані Банком докази та відомості щодо обсягу та стану

зобов`язання не спростовані, жодним відповідним засобом доказування/спростування вказаних обставин, що мали б бути надані Позивачем за зустрічним позовом.

Суд зазначає, що відповідач доводів позивача про вказану суму заборгованості не спростувала, контррозрахунку заборгованості не зробила, доказів сплати заборгованості не подала.

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20) у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини. У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає відповідач, зокрема, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками.

Враховуючи, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує позовні вимоги АТ "ТАСКОМБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню.

Щодо зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до АТ "ТАСКОМБАНК" , Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень"про захист прав споживачів, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 1-3, 5, ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг") до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті.

Тобто, відповідно до вищезазначених положень позивач не була позбавлена можливості відмовитися від Договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення банку в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно цього договору та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Проте у вказаний строк вона від договору не відмовлялася, жодних заперечень щодо його змісту не висловлювала, що свідчить про її згоду з умовами укладеного договору.

ТОВ у письмовій формі надав позичальнику у повному обсязі всю необхідну інформацію, кредитний договір містить усі умови, передбачені положеннями Закону України «Про споживче кредитування», сторони узгодили істотні умови договору, ОСОБА_1 особистими підписами засвідчила, що вона погодилася на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними.

На час розгляду справи судом відповідачем не надано жодних даних, які б свідчили про погашення заборгованості у добровільному порядку.Згідно зі ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Стаття 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлює, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених в постановах №6-40цс13 від 11.09.2013 року, №6-1341цс15 від 02.12.2015 року та №6-330цс16 від 08.06.2016 року, кредитор управі пропонувати умови, які не суперечать закону та без виконання яких не вважає за можливе надання кредиту, позичальник, який ініціював укладання договору, добровільно на такі умови і виправдані у спірних правовідносинах певні обмеження, пов`язані із користуванням своїм майном, погодився і виконував їх тривалий час. Отже, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно ознак порушення умовами договору принципу добросовісності, створення ними істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін та заподіяння цими умовами шкоди споживачеві.

Враховуючи, викладене суд вважає, що в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, розглянувши справу в межах визначених сторонами предмету спору та підстав первісного та зустрічного позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову та залишення без задоволення зустрічного позову.

Згідно статті 141 ЦПК судовий збір покладається на відповідача за первісним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст..2, 4, 5, 12, 13, 19, 44, 81, 131, 141, 263-265, 268, 272, 273-276, 280-284 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Первісний позов Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" ( ) заборгованості за кредитним договором № від 26 липня 2022 року, станом на 18 травня 2023 рік, у розмірі 259145 ( двісті п`ятдесят дев`ять тисяч сто сорок п`ять ) гривень 82 коп., що складається з : заборгованості по тілу кредиту ( в т.ч. прострочена) 217665,00 грн.; заборгованості по річним процентам ( в т.ч. прострочена ) 6,25 грн.; заборгованість по щомісячним процентам ( в т.ч. прострочена) 41474,57 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3887 (три тисячі вісімсот вісімдесят сім) гривень 19 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" про захист прав споживачів - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко

Повний текст складено 07 березня 2025