ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 645/2107/21
Номер провадження 22-ц/818/3018/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 березня 2025 року в складі судді Сілантьєвої Е.Є. по справі № 645/2107/21 за позовом Акціонерного товариства «Харківобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з електропостачання,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року Акціонерне товариство «Харківобленерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з електропостачання.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач є споживачем послуг з постачання електричної енергії, які надає АТ «Харківобленерго», за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до заяви-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. На особовому рахунку відповідача станом на 31 грудня 2018 року утворилась заборгованість за електричну енергію в розмірі 2062,88 грн.

Просило стягнути з відповідача суму заборгованості за електричну енергію у розмірі 2062,88 грн та судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

27 квітня 2021 року та 28 квітня 2021 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив мотивовано тим, що позовна заява не підтверджена належними та допустимими доказами, підписана та подана особою, не уповноваженою на подачу позовів. У нього відсутня заборгованість, навпаки, він має переплату в розмірі 400,00 грн, що підтверджується довідкою АТ «Харківобленерго» від 22 липня 2019 року. Надана позивачем довідка без дати, не містить даних про розрахунок спожитої електричної енергії помісячно, з розшифровкою нарахувань та сплати, тому не є належним доказом на підтвердження заборгованості. Договір від 23 липня 2008 року з АТ «Харківобленерго» про надання послуг з енергопостачання він не підписував, проте сумлінно платив за електроенергію. Позивач знімав показання з лічильника, з якого не повинен був цього робити, пропущений строк планової повірки, а заміна приладу обліку на сучасний була здійснена тільки після його чисельних скарг. Також не був зроблений перерахунок незаконно нарахованих коштів.

22 червня 2021 року від АТ «Харківобленерго» надійшли заперечення на відзив. Вказало, що за адресою відповідача у період з 31 жовтня 2017 року по 31 грудня 2018 року дані про показання лічильника не надавались. Останні фактичні показання 3909 були зафіксовані контролером у квітні 2017 року, тому нарахування проводились за попереднім середньодобовим споживанням електричної енергії. 18 червня 2019 року під час контрольного огляду були зафіксовані показання 2261, у зв`язку з чим було проведено коригування розрахункових показань до 0205 станом на 31 грудня 2018 року. Таким чином, з урахуванням оплат відповідача та коригування фактично спожитої електричної енергії, заборгованість складає 2062,88 грн. Актом технічної перевірки № 07619 від 05 серпня 2019 року підтверджено, що лічильник СО-5 № А648258 перевірений на працездатність, відхилень у роботі немає, працює у класі точності, при вимкненому навантаженні самохід відсутній.

01 липня 2021 року та 13 липня 2021 року від ОСОБА_1 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких він посилався на те, що прилад обліку вийшов з ладу, про що він повідомляв позивача ще у 2019 році. 24 липня 2019 року за його викликом прийшов електрик позивача, котрий не виявив нічого підозрілого, хоча лічильник не пройшов повірку та не відповідав чинному класу точності, використання його заборонено. Ним подано позов про захист прав споживача.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 березня 2025 року позов АТ «Харківобленерго» задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь AT «Харківобленерго» суму заборгованості за електричну енергію у розмірі 2062,88 грн та судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги АТ «Харківобленерго» про стягнення з відповідача заборгованості за використану електроенергію в розмірі 2062,88 грн є обґрунтованими, посилання відповідача на невірність показників лічильника є неспроможними.

На вказане судове рішення через систему «Електронний суд» 02 квітня 2025 року ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у позові у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд розглянув справу в порядку заочного провадження, не запросивши його на відеоконференцію. Суд не здійснив повного та об`єктивного дослідження наданих ним доказів, безпідставно віддавши перевагу суперечливим документам АТ «Харківобленерго». Суд послався на довідку позивача від 26 березня 2021 року (показання 0205 на 31 грудня 2018 року) та розрахунок без дати. Проте надана ним довідка від 22 липня 2019 року та квитанції про оплату фіксують показання 8739 на 31 грудня 2018 року. Акт зняття лічильника від 11 грудня 2019 року підтверджує, що до заміни прилад не проходив повірку, а показання фіксувалися представниками позивача. Нарахування позивача завищені та не відповідають фактичному споживанню його домогосподарства. Товариство стверджувало, що показання 0205 виникли через відсутність доступу до лічильника, але не надало актів про недопуск за період до 2019 року. Поведінка позивача є недобросовісною. Нарахування за електроенергію на підставі неповіреного лічильника є незаконним. Справа № 641/8879/20 мала інший предмет спору та період, суд не вирішував питання вірності чи невірності показань на 31 грудня 2018 року (8739 чи 0205).

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав клопотання про залучення додаткових доказів розрахункових квитанцій АТ «Харківобленерго» за 2017-2019 роки, які він віднайшов лише після ухвалення оскаржуваного рішення суду, та які не були подані до суду першої інстанції з поважних причин. Вказав, що фактично за адресою квартири, де утворилась заборгованість, він не проживав, там мешкала його мати до її смерті у 2020 році, через що, а також воєнний стан, його статус ВПО та добовий графік роботи, він не мав можливості раніше провести ретельний пошук документів. Вказані докази підтверджують факт своєчасної оплати ним послуг і недобросовісну поведінку позивача, який змінив показання лічильника.

У задоволенні клопотання про долучення нових доказів колегія суддів відмовляє на підставі частини 3 статті 367 ЦПК України, з огляду на те, що справа перебувала у провадженні суду з квітня 2021 року, тобто задовго до запровадження воєнного стану, та відповідач мав достатньо часу для подання всіх доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову.

05 травня 2025 року АТ «Харківобленерго» через систему «Електронний суд» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило залишити її без задоволення, а рішення суду без змін. Відзив мотивовано тим, що суд призначав розгляд справи в режимі відеоконференції лише на 11 лютого 2025 року, а відповідач не надав належних доказів поважності причин неявки до суду. У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до АТ «Харківобленерго» про визнання показів електролічильника недійсними, однак йому відмовлено, і рішення суду у тій справі має преюдиційне значення для розгляду даної справи. У представників Товариства не було вільного доступу для здійснення контрольного огляду, знімання показів приладу обліку, його заміни/повірки. Показання приладу обліку ОСОБА_1 почав передавати через інтернет та VIBER-БОТ лише з січня 2020 року, а до цього часу навіть не допускав представників Товариства до огляду приладу обліку. Фактичні покази 3909 за адресою відповідача були зафіксовані у квітні 2017 року, і проводилось нарахування за попереднім середньодобовим споживанням електричної енергії. Лише 18 червня 2019 року відповідач дозволив здійснити контрольний огляд, під час якого були зафіксовані покази лічильника 2261. Після фіксування фактичного споживання електричної енергії було проведено коригування розрахункових показів станом на 31 грудня 2018 року до 0205 (кінцева дата надання АТ Харківобленерго послуг споживачам з постачання електричної енергії). Таким чином, проведеним коригуванням до фактичної спожитої електричної енергії за період з квітня 2017 року по 31 грудня 2018 року на особовому рахунку споживача виникла заборгованість у розмірі 2062,88 грн. Протягом 2019 року представники Товариства неодноразово намагались отримати доступ до приладу обліку для його заміни, проте їх не допускали. 11 грудня 2019 року за адресою споживача було проведено планову заміну засобу обліку, після чого проведено експертизу лічильника, якою встановлено, що лічильник навіть недовраховує електричну енергію. У жодному чинному нормативному документі не міститься норма, яка передбачає, що у разі закінчення терміну повірки засобу вимірювальної техніки, результати вимірювання, зафіксовані таким засобом вимірювальної техніки, заборонено використовувати для розрахунків. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що незняття АТ «Харківобленерго» контрольних показань приладу обліку та відсутність періодичної повірки електролічильника призвела до викривлення його даних та як результат неправильного нарахування обсягів спожитої електроенергії.

13 травня 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надав відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій просив залишити відзив без розгляду у зв`язку з пропуском строку на його подання, скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позову. Наголосив на тому, що він не отримав запрошення від суду першої інстанції на відеоконференцію; рішення у справі № 641/8879/20 не є преюдиційним; позивач мав доступ до лічильника, адже фіксував показання для квитанцій; не повірений засіб обліку не повинен застосовуватися для розрахунків.

Вимоги ОСОБА_1 щодо залишення відзиву позивача на апеляційну скаргу без розгляду суд відхиляє, оскільки матеріали справи свідчать про те, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження від 21 квітня 2025 року, якою встановлено 10-денний строк на подання відзиву, АТ «Харківобленерго» отримав в особистому кабінеті 22 квітня 2025 року о 18:54 (а.с. 83 том 3), тобто згідно частини 6 статті 272 ЦПК України вона вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, - 23 квітня 2025 року. Таким чином, строк на подачу відзиву спливав 05 травня 2025 року, у перший робочий день після вихідних (частина 3 статті 124 ЦПК України), коли його і подано товариством (а.с. 85 том 3). Отже, строк на подачу відзиву АТ «Харківобленерго» не пропущений.

16 травня 2025 року АТ «Харківобленерго» через систему «Електронний суд» подало заперечення на відповідь на відзив, в яких виклало доводи, аналогічні доводам відзиву.

16 травня 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надав відповідь на заперечення, в якій підтримав раніше викладені доводи.

20 травня 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з його участю в режимі відеоконференції, яке ухвалою Харківського апеляційного суду від 21 травня 2025 року залишено без задоволення.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргуОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 березня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 липня 2008 року між ОСОБА_1 та АТ «Харківобленерго» укладений договір про користування електричною енергією № 1934197 за адресою: АДРЕСА_1 . За умовами договору товариство зобов`язується постачати електричну енергію на об`єкт споживача, а останній - своєчасно сплачувати електричну енергію. Відповідно до змісту зазначеного договору споживачу встановлено однофазний прилад обліку А648258 ХС331СХ10АК СО-5(5-15) ГП 1978 (а.с. 5-6 том 1).

За період з 31 жовтня 2017 року по 31 грудня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , за особовим рахунком № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 обліковується заборгованість у розмірі 2062,88 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком та довідкою абоненту, розрахунком заборгованості. З довідок вбачається, що станом на 31 жовтня 2017 року переплата в розмірі 60,11 грн. Згідно показів засобу обліку «5309» на 31 жовтня 2017 року до розрахункових показів «0205» на 31 грудня 2018 року спожито 4896 кВт год. на суму 7133,28 грн, сума отриманої субсидії у даний період 790,75 грн, оплата, яка надійшла за даний період, 4219,54 грн (а.с. 4,7, 180, 186 том 1).

ОСОБА_1 надано довідку абоненту від 22 липня 2019 року, в якій за його рахунком зазначена переплата 400,00 грн, а також довідку абоненту від 18 липня 2019 року з сумою боргу 4149,52 грн. Показання засобу обліку станом на 31 грудня 2018 року вказані у цих довідках у розмірі 8739 (а.с. 36-37, 208 том 1).

Також ОСОБА_1 надані копії рахунків за електричну енергію за квітень, червень 2019 року (а.с. 38-39 том 1), квитанції про оплату за 2017-2018 роки (а.с. 95-133 том 1), копії скарг, звернень до АТ «Харківобленерго» щодо показань лічильника (а.с. 40-49 том 1).

Згідно з актом заміни, технічної перевірки та пломбування розрахункових засобів обліку у побутовому секторі № 08688 від 24 липня 2019 року були встановлені показники лічильника 2661 (а.с. 34-35 том 1).

З листів АТ «Харківобленерго» від 05 серпня 2019 року, 12 серпня 2019 року та ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області на ім`я ОСОБА_1 від 06 березня 2020 року вбачається, що за період з 26 квітня 2017 року по 18 червня 2019 року доступ персоналу АТ «Харківобенерго» для зняття показів засобу обліку, який знаходиться в квартирі, не надавався. Покази лічильника не передавались, нарахування проводились за попереднім середньодобовим споживанням. 18 червня 2019 року під час контрольного огляду було зафіксовано фактичні покази лічильника «2261», в зв`язку з чим на 31 грудня 2018 року було проведено коригування розрахункових показань за середньодобовим споживанням електроенергії на «0205», з урахуванням чого нарахована заборгованість 2062,88 грн (а.с. 51-54, 171-174, 185 том 1).

11 грудня 2019 року за адресою споживача проведено планову заміну засобу обліку типу СО-5 (4.1 зн;5-15А:220V;1ф) № А648258, що знаходиться на балансі товариства (знято з показниками «4739») на засіб обліку типу ЦЄ6807Б-U 1Є Р5.1 Д.2 № 01 (5.2.зн:560Ф; 220V;1ф) (встановлено з показниками «0000»). Лічильник було запаковано в сейф-пакет № 0391628, згідно з актом № 14605 заміни, технічної перевірки та пломбування розрахункових засобів обліку у побутовому сектор від 11 грудня 2019 року.

В акті заміни, технічної перевірки та пломбування розрахункових засобів обліку у побутовому секторі № 6 від 11 грудня 2019 року, складеному електромонтером Східного РВ, зазначено про проведення заміни лічильника А 648258, тип лічильника СО-5, клас точності 2,5, покази лічильника на дату складання акта - 4 739,2, на лічильник № 01, тип лічильника ц76807 БО, клас точності - 1 , покази лічильника на дату складання акта 0000 (а.с. 32-33, 181-182 том 1).

За результатами проведеної експертизи складено протокол № 150 від 28 липня 2021 року, яким встановлено, що метрологічні характеристики лічильника СО-5 № 648258тт не відповідають встановленим вимогам до лічильників класу 2.5, при перевірці чутливості електролічильника встановлено, що лічильник не вимірює електричну енергію при струмі навантаження 0,05 А напрузі 220 В cos f=1. Також зазначено, що відповідно до пункту 5.13.1 Мінімальні вимоги до класу точності та функціональності ЗВТ у складі вузлів обліку під час проектування нового будівництва, модернізації, реконструкції, технічного переоснащення або капітального ремонту електроустановок, а також при встановлені на заміни ЗВТ, у залежності від рівня напруги та потужності для ТКО. Дозволяється використання ЗВТ вищого класу точності та функціональності. Клас точності для лічильника встановленого у належному споживачеві приміщенні має бути не нижче 2,0 (А).

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до АТ «Харківобленерго» про визнання показів електролічильника недійсними, здійснення перерахунку незаконно нарахованих коштів, захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди, в якому просив визнати покази електролічильника № 648258 за адресою: АДРЕСА_1 , недійсними з 01 червня 2019 року до 11 грудня 2019 року, у зв`язку з його невідповідністю метрологічному законодавству України; зробити перерахунок незаконно нарахованих коштів за вказаним лічильником, виходячи з його середнього споживання електроенергією, тобто 200 кВт за місяць за період з 01 червня 2019 року до 11 грудня 2019 року, а саме визнати покази приладу обліку від 31 грудня 2016 року останніми та такими, що відповідають дійсності, на підставі яких зробити помісячний перерахунок від 01 січня 2017 року до заміни лічильника 11 грудня 2019 року; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 1 000 000,00 грн (а.с. 163 том 1).

Постановою Харківського апеляційного суду від 30 травня 2024 року у справі № 641/8879/20, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 17 березня 2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Судами встановлено, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що незняття відповідачем контрольних показань приладу обліку та відсутність періодичної повірки електролічильника призвела до викривлення його даних та як результат неправильного нарахування обсягів спожитої електроенергії.

Згідно із частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1статті 627 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору. Умови цього договору є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Згідно з частинами 1, 4 статті 26 Закону України "Про електроенергетику" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та Правил користування електроенергією, затверджених Кабінетом Міністрів України.

За визначеннями, які зазначені у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Такі послуги надаються споживачу - фізичній чи юридичній особі, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Аналогічним чином врегульовані спірні правовідносини чинним Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 якого споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Відповідно до п. 21 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26 липня 1999 року № 1357, які діяли на період до червня 2018 року, знімання показів засобів обліку провадиться електропостачальником (електророзподільним підприємством) та/або побутовим споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Побутовий споживач, як правило, знімає покази засобу обліку на перше число місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем).

Якщо знімання показів проводиться побутовим споживачем, електропостачальник (електророзподільне підприємство) має право контролювати правильність знімання показів засобів обліку побутовим споживачем.

Передані побутовим споживачем та отримані у порядку, визначеному у договорі, та/або зняті електропостачальником (електророзподільним підприємством) дані про покази засобу обліку протягом періоду, що починається за два робочі дні до кінця розрахункового місяця та закінчується на третій робочий день наступного розрахункового періоду (календарного місяця), вважаються даними на перше число календарного місяця.

Зняті споживачем чи отримані та/або зняті енергопостачальником (електророзподільним підприємством) дані про покази засобу обліку в інший день вважаються вихідними даними для визначення показів засобу обліку на перше число календарного місяця шляхом додавання (віднімання) середньодобового споживання, помноженого на кількість днів (діб) між датою зняття показів та першим числом календарного місяця.

Середньодобове споживання визначається виходячи з даних про покази засобу обліку, зафіксовані між двома послідовними зняттями, та кількості днів між цими зняттями показів.

Платіжний документ, який виписується енергопостачальником, формується ним за обсяг електричної енергії, спожитий протягом календарного місяця (з першого числа розрахункового місяця, по перше число місяця, наступного за розрахунковим).

Результати знятих уповноваженою особою електропостачальника (електророзподільного підприємства) показів засобу обліку обов`язково вносяться в абонентську книжку (розрахункову книжку) або зазначаються на корінці останнього розрахункового документа, наданого побутовим споживачем на перевірку, із зазначенням дати проведення зняття.

У разі проведення побутовим споживачем розрахунків за спожиту електричну енергію згідно з показами встановленого на його об`єкті багатозонного засобу обліку обсяг спожитої електричної енергії визначається відповідно до питомої ваги обсягу електричної енергії, що спожита у відповідній зоні доби протягом розрахункового періоду, до загального обсягу спожитої електричної енергії в цьому періоді.

У разі зміни тарифу надлишок (переплата) оплаченої, але не спожитої електричної енергії зараховується побутовому споживачу на його особовий рахунок як авансовий платіж за новими тарифами в наступному розрахунковому періоді.

Під час зняття показів засобу обліку представниками електропостачальника (електророзподільного підприємства) проводиться контрольний огляд цього засобу обліку.

У разі відмови побутового споживача в доступі до об`єкта споживача або незабезпечення побутовим споживачем безперешкодного доступу представників електропостачальника до засобу обліку для проведення ними зняття показів (контрольного огляду) такий факт фіксується в акті про недопуск. Складений акт про недопуск підписується представниками електропостачальника (електророзподільного підприємства), присутніми під час проведення зняття показів засобу обліку (контрольного огляду), та побутовим споживачем. У разі відмови споживача від підпису представниками електропостачальника (електророзподільного підприємства) про це зазначається в акті про недопуск. Акт про недопуск без підпису споживача вважається дійсним, якщо його підписали три представники електропостачальника (електророзподільного підприємства). Один примірник акта про недопуск надається побутовому споживачу особисто, а у разі його відсутності або відмови в отриманні надсилається засобами поштового зв`язку. У разі отримання побутовим споживачем акта про недопуск поштою дата доступу узгоджується ним з електропостачальником (електророзподільним підприємством) за телефонами, зазначеними у цьому акті, або кол-центру.

Складений акт про недопуск є підставою для проведення відключення від електропостачання, якщо протягом п`яти робочих днів від дня отримання акта про недопуск побутовий споживач не забезпечить представникам електропостачальника (електророзподільного підприємства) доступ до свого об`єкта для обстеження засобу обліку та/або не узгодить з ними дату проведення зазначеного обстеження.

Відповідно вимог пункту 2.3.16 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14 березня 2018 року, у разі тимчасового порушення роботи вузла обліку (у частині вимірювання обсягу електричної енергії та/або параметрів) не з вини споживача обсяг електричної енергії, використаної споживачем від дня порушення вимірювань до дня відновлення вимірювань, визначається відповідно до Кодексу комерційного обліку.

Відповідно до пункту 8.6.5 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 311 від 14 березня 2018 року, у редакції на час звернення з позовом у разі неотримання до початку четвертого календарного дня місяця, що настає за розрахунковим, показів лічильника та за умови, що лічильник електричної енергії не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний обсяг розподілу та споживання електричної енергії по споживачу за розрахунковий місяць визначається розрахунковим шляхом за значенням середньодобового обсягу споживання.

Пунктом 8.6.11 Кодексу визначено, що середньодобовий обсяг споживання електричної енергії для цілей розрахунків визначається на основі фактичних даних (показів) лічильника(ів), зафіксованих за період між двома послідовними зчитуваннями показів, та кількості днів між цими зчитуваннями показів в аналогічному періоді попереднього року або, у разі відсутності відповідних даних за попередній рік, за згодою сторін на основі фактичних даних (показів) лічильника за попередній розрахунковий місяць.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, заборгованість у розмірі 2062,88 грн виникла у ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що з квітня 2017 року по червень 2019 року не були передані показання засобу обліку, який знаходиться в квартирі; 18 червня 2019 року під час контрольного огляду були зафіксовані показання лічильника «2261», що підтверджується маршрутним листом (а.с. 185 том 1), фото лічильника від 18 червня 2019 року (а.с. 183 том 1), актом заміни, технічної перевірки та пломбування розрахункових засобів обліку у побутовому секторі № 08688 від 24 липня 2019 року (а.с. 34-35 том 1), після чого товариством було проведено коригування розрахункових показань станом на 31 грудня 2018 року (кінцева дата надання АТ Харківобленерго послуг споживачам з постачання електричної енергії) до «0205».

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що надана ним довідка від 22 липня 2019 року фіксує показання 8739 на 31 грудня 2018 року (а.с. 36-37 том 1), колегія суддів відхиляє, оскільки це не спростовує того, що у червні 2019 року виявлені показання «2261», відповідно до яких проводилось коригування.

Детальний помісячний розрахунок заборгованості викладено позивачем у довідці-розрахунку (а.с. 180 том 1) та розрахунку заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 (а.с. 186 том 1), вказані розрахунки відповідачем не спростовані.

У справі № 641/8879/20 за позовом ОСОБА_1 про визнання показів електролічильника недійсними, здійснення перерахунку незаконно нарахованих коштів, захист прав споживачів, стягнення моральної шкоди судами встановлено, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що незняття відповідачем контрольних показань приладу обліку та відсутність періодичної повірки електролічильника призвела до викривлення його даних та як результат неправильного нарахування обсягів спожитої електроенергії. У зв`язку з чим, його вимоги, зокрема, про помісячний перерахунок з 01 січня 2017 року до 11 грудня 2019 року залишено без задоволення.

З урахуванням вказаних висновків колегія суддів відхиляє доводи відповідача щодо того, що нарахування за електроенергію на підставі неповіреного лічильника є незаконними.

Посилання ОСОБА_1 на те, що у вказаній справі інший спірний період, колегія суддів також відхиляє, оскільки у справі № 641/8879/20 він просив про перерахунок за період з 01 січня 2017 року по 11 грудня 2019 року, а заборгованість, яку позивач просить стягнути у даній справі, утворилась за період з 31 жовтня 2017 року по 31 грудня 2018 року, що охоплюється вищезазначеним періодом.

Доводи ОСОБА_1 про те, що суд розглянув справу в порядку заочного провадження, не запросивши його на відеоконференцію, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду, яке не є заочним, з огляду на те, що відповідач був повідомлений про дату і час розгляду справи, чого не заперечує, та не звертався з клопотанням про проведення судового засідання, призначеного на 04 березня 2025 року, у режимі відеоконференції.

На підставі належним чином оцінених доказів суд першої інстанції, враховуючи вищевказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Рішення суду першої інстанції є законним, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, підстав для перерозподілу судових витрат у суду апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 10 грудня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина