Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2025 року Корецький районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Сірака Д.Ю.

секретар судових засідань Литвинчук Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Корець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна,

встановив:

ОСОБА_1 зверувся до суду з позовом, вказуючи, що маючи намір оформити свої права на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , у встановлений строк подав заяву до приватного нотаріуса про прийняття спадщини. Водночас, не має можливості оформити право власності на спадкове майно, оскільки під час перевірки нотаріусом щодо наявності обтяжень, було встановлено, що на майно померлого ОСОБА_2 накладено арешт постановою Державної виконавчої служби Святошинського району міста Києва №705/29 від 02.04.2007. Компетенті органи, на його запити, не спромоглись повідомити його в рамках чого було накладено арешт на майно спадкодавця ОСОБА_2 .. Вважає, що з дня накладення арешту минуло більше 17 років, що свідчить про невиправдане втручання у його право на оформлення спадкового майна.

А тому, просить суд зняти арешт з майна належного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що накладений на підставі постанови державного виконавця Державної виконавчої служби Святошинського району м. Києва від 02.04.2007 №705/29, реєстраційний номер запису про обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 4743836.

Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника, адвоката Геруса Б.І. до суду надійшла заява про проведення судового засідання без їхньої з позивачем участі, позовні вимоги повністю підтримує.

Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) явки свого представника в судове засідання не забезпечив, відзив на позов також не подали, як і будь-які інші заяви чи клопотання.

Дванадцята Київська державна нотаріальна контора явки свого представника в судове засідання не забезпечила, відзив на позов не подала. Надали заяву відповідно до якої справу просять слухати у відсутності їх представника.

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 про, що свідчить свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_1 , видане Корецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №431.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, земельна ділянка, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 23080400:04:011:0060 розміром 2.74 га. Право власності на вказане майно зареєстровано у Реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №060, що підтверджується інформаційною довідкою № .

За життя, ОСОБА_2 залишив заповіт, що посвідчений приватним нотаріусом Корецького районного нотаріального округу Рівненської області Степанюк І.В.

Згідно вказаного заповіту, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробив розпорядження: земельну ділянку, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :04:011:0060 розміром 2.74 га заповів ОСОБА_1 , тобто позивачу по справі.

Спадщину позивач прийняв своєчасно шляхом подачі заяви приватному нотаріусу у встановлені законом строки, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі №71341081 та довідка про коло спадкоємців.

Позивач не має можливості оформити право власності на спадкове майно, оскільки під час перевірки нотаріусом щодо наявності обтяжень, було встановлено, що на майно померлого ОСОБА_2 накладено арешт.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер ідентифікаційної довідки №386339536 від 10.07.2024, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна значиться обтяження: тип обтяження - арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження - 4743836; зареєстровано 03.04.2007 реєстратором Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, 03148, Київська область, м. Київ. вул. Гнати Юри. буд. 9; підстава обтяження: постанова, 705/29, 02.04.2007, Державна виконавча служба Святошинського району міста Києва; об`єкт невизначене майно, все майно; Власник ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відповіді від 17.07.2024 № Д/22, Святошинського відділу ДВС встановити засобами системи при виконанні якого виконавчого документа державним виконавцем внесено обтяження за номером 4743836, зареєстроване 03.04.2007 на підставі постанови 705/29 від 02.04.2007, відділу не виявляється можливим, у зв`язку із початком функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень з 2009 року. Окрім того, згідно наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження правил вдення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» від 07.06.2017, строк зберігання виконавчих провадження, переданих до архіву органу державної виконавчої служби становить три роки.

Згідно відповіді від 19.07.2024 №3282/01-16, Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори нотаріуси державної нотаріальної контори згідно Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна були тільки реєстраторами, які приймали заяви про реєстрацію реєстру щодо заборони або арешту.

Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Як роз`яснено в п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (далі Постанова), позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

У п. 19 Постанови зазначено, що ухвалюючи рішення, суд згідно з частиною першою статті 214 ЦПК має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При цьому суд має навести у рішенні мотиви, з яких не застосував норми права, на які посилалися особи, які беруть участь у справі. У зв`язку із цим посилання позивача у позовній заяві на норми права, які не підлягають застосуванню у цій справі, не є підставою для відмови в задоволенні пред`явленого позову, оскільки при вирішенні справи суд враховує підстави (обставини, якими обґрунтовувались вимоги) та зміст позовних вимог.

У статті 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Пунктом 2 частини 4 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) (в редакції на день, коли виникли правові відносини) визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цьогоЗакону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Стаття 59 Закону України Закону № 1404-VIII (в редакції на день, коли виникли правові відносини) регулює випадки, коли арешт з майна та коштів боржника знімається постановою державного виконавця чи постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

Зокрема, частиною четвертою цієї статті передбачено вичерпний перелік підстав для зняття арешту у виконавчому провадженні, що перебуває на виконанні, і повернення виконавчого документа стягувачу без виконання, не є такою підставою.

У частині п`ятій наведеної статті передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Тобто, Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 02 серпня 2023 року у справі № 2306/4489/22, провадження № 61-7374св23. Разом із цим, у постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 203/3435/21 (провадження № 61-5467св22) зазначено, що «враховуючи те, що виконавчий лист від 05 липня 2016 року, на виконання якого накладений арешт на майно боржника, визнаний таким, що не підлягає виконанню, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність у необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, бездіяльність виконавчої служби щодо незняття арешту з майна заявника є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння його майном».

У постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12, від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20, від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 зазначено, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

На думку суду, оскільки наявна заборона перешкоджає позивачу, реалізувати своє право на розпорядження майном, враховуючи, що ця заборона була накладена ще у 2007 році, зважаючи на те, що подальше існування такого обтяження є невиправданим втручанням у право позивача на мирне володіння своїм майном, суд дійшов висновку, що слід скасувати спірний арешт та задовольнити позов.

Суд враховує, що наявність протягом тривалого часу (більше 17 років) нескасованого арешту на спадкове майно ОСОБА_2 , відсутність у органу ДВС обгрунтованої ідентифікації накладення арешту на це майно, та за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувачів та/або органу ДВС, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, інших витрат виконавчого провадження, на думку суду є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Таким чином, суд вважає доцільним задовольнити позов.

На підставі наведеного та керуючись ст. 3, 12, 30, 258-260, 353 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задоволити.

Зняти арешт з майна належного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що накладений на підставі постанови державного виконавця Державної виконавчої служби Святошинського району м. Києва від 02.04.2007 №705/29, реєстраційний номер запису про обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 4743836.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9;

відповідач: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, 03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9

С у д д я :