Провадження № 2-о/357/53/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В., ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту неправильності запису в актовому записі про народження,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою, в якій просить встановити неправильність актового запису № 23 про народження заявника, складеного 14.11.1969 виконавчим комітетом Потіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, в частині дати його народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 », замість правильної « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та внести відповідні зміни до актового запису про народження.

Заява мотивована тим, що влітку 2024 року ОСОБА_1 , перебуваючи в нотаріальній конторі під час укладення правочину, дізнався від нотаріуса, що в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, в актовому записі № 23 про народження заявника має місце неправильність запису щодо дати народження, а саме, в актовому записі зазначена дата народження -« ІНФОРМАЦІЯ_1 », хоча згідно усіх документів дата народження заявника - « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Заявник звернувся до Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з письмовою заявою про виправлення неправильного запису, однак отримав відмову, у зв`язку з відсутністю підтверджуючих медичних документів встановленого зразка.

А тому, заявник просить у судовому порядку встановити факт неправильності в актовому записі № 23 про народження ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 17.12.2024 прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду (а.с. 23).

Ухвалою суду від 20.01.2025 витребувано з Білоцерківського районного відділу Державної міграційної служби України копії документів (свідоцтво про народження), які подавались ОСОБА_1 для оформлення та отримання паспорту громадянина України (а.с. 26).

22.01.2025 на адресу суду від Білоцерківського відділу ДРАЦС ЦМУ МЮ (м. Київ) надійшли письмові пояснення по справі, в яких вказано, що при зверненні до відділу ОСОБА_1 не надавав медичні документи встановленого зразка чи довідки, видані медичною установою, де приймались пологи у його матері та інших документів, які б підтвердили, що дата його народження дійсно ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому доповнити дату народження в актовому записі про народження заявника неможливо. Також зазначили, що у паперовому носії актового запису про народження ОСОБА_1 зазначено дату народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».Окрім того, вказано, що встановлення факту неправильності в актовому записі цивільного стану не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а оскарження відмови органу реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису чи відновити актовий запис здійснюється у порядку адміністративного судочинства

(а.с. 30-36).

27.02.2025, 10.03.2025 на адресу суду від Білоцерківського районного відділу ДМС України надійшли витребувані відомості.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності заявника, заяву підтримав.

Заінтересована особа Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання свого представника не направили, про дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України за умов неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

З Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 1 від 17.01.2025, вбачається, що 1 грудня 2010 року реєстратором Відділу реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області були внесені відомості про народження дитини, згідно актового запису про народження № 23 від 14.11.1969, складеного виконкомом Потіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, відомості про дитину зазначені як « ОСОБА_1 », дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 », місце народження: «с.Потіївка» (а.с.34-35).

У Висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану, Білоцерківський відділ ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) зазначив, що внести зміни у дату народження дитини з « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділом виявилося неможливим, у зв`язку із відсутністю підтверджуючих документів, зокрема, медичного свідоцтва про народження форми 103/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545. Згідно актового запису про народження ОСОБА_1 , заявником при реєстрації був батько заявника ОСОБА_2 , яким було пред`явлено довідку від 25.10.1969 року про народження дитини, видану Озернянським пологовим будинком. Дата видачі довідки чи медичного свідоцтва про народження не може бути ранішою за дату народження дитини (а.с.13-15).

Встановлено, що паспорт та інші документи заявника містять дату його народження - « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Зокрема, у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , виданому Білоцерківським РВ ГУ МВС України в Київській області 03.12.2009 на ім`я ОСОБА_1 , дата народження зазначена « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с. 8).

В трудовій книжці заявника серії НОМЕР_2 , дата заповнення 23.10.1998, дата народження заявника вказана - « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с. 12).

Також, дата народження заявника - « ІНФОРМАЦІЯ_2 » зазначена у його військовому квитку серії НОМЕР_3 (а.с. 10).

Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

В поданих письмових поясненнях заінтересованої особи вказано на порушення судом правил предметної юрисдикції/підсудності даної заяви.

Однак, суд посилаючись на правові висновки ВС по справі № 635/4947/20 від 17.02.2021 року, не погоджується з позицією Білоцерківського відділу ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) про те, що у сторін виник публічно-правовий спір стосовно оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану про внесення змін до актового запису про народження особи. Суд вважає, що заява має розглядатися саме за правилами цивільного судочинства, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Зі змісту пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України вбачається, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, де зокрема хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно зі статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб`єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Таким чином, вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

У цій справі спірні правовідносини пов`язані з відмовою заінтересованої особи внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 через розбіжності даних в первинному медичному документі, визнанням заявником суперечливих даних в медичній довідці та бажанням встановити правильну дату народження, яка міститься в усіх інших його документах та яку заявник все своє життя вважаав своїм днем народження.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи (частина друга статті 49 ЦК України).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон).

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 Закону).

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону).

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другій статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

У заяві ОСОБА_1 просив встановити неправильність запису про його народження в акті цивільного стану та зобов`язати заінтересовнау особу внести до нього зміни.

В даному випадку, суд враховує, що заявник погодився з рішенням Білоцерківського відділу ДРАЦС про відмову внести зміни до відповідного актового запису, визнавши, що у нього немає медичних документів, виданих пологовим будинком, в якому був народжений заявник, які би свідчили про те, що запис про його народження в акті цивільного стану від 14.11.1969 року № 23 є неправильним, а правильною датою народження є « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану, зокрема і факт реальної дати народження особи.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в поставі від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17 (провадження № 14-408цс18).

Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, ЦК України та іншим законом, не є вичерпним (частина третя статті 270 ЦК України).

Заявник звернувся до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (частина перша статті 273 ЦК України) на відображення достовірної інформації про дату народження в актовому записі, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану чи оскарження процедури розгляду звернення. У заяві відсутні доводи щодо неправомірності вказаної відмови заінтересованої особи. А вимога заявника зобов`язати Білоцерківський відділ ДРАЦС внести зміни до актового запису є похідною від вимоги встановити неправильність такого запису.

Тому об`єктом перевірки судом у цій справі є не дотримання відділом ДРАЦС процедури розгляду звернення заявника про внесення змін до актового запису про народження від 14.11.1969 року № 23 і оцінка правомірності дій з відмови у задоволенні цього звернення, а встановлення обставин, що підтверджують або спростовують факт народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , і залежно від встановлених обставин вирішення питання про неправильність актового запису про дату народження заявника та зобов`язання заінтересовану особу внести зміни до цього запису, вказавши такою датою «30 жовтня 1969 року» замість «16 жовтня 1969 року».

Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз норм ст. ст. 293, 315 ЦПК України свідчить про те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

За змістом ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків, зокрема, народження фізичної особи. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону.

У ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 зазначеного Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Згідно із підпунктом 2.13.3 п. 2.13 розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Отже, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

В абз. 1 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 07 липня 1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення неправильності записів при реєстрації в державних органах актів народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, зміни прізвища, імені та по батькові громадянина в тому разі, коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено заявникові у внесенні змін до записів у актах громадянського стану або коли з цього приводу є спір між заінтересованими особами (між заявником і особами, інтереси яких може зачепити зміна запису, оскільки у них, у зв`язку з цим, виникнуть певні обов`язки).

За змістом п.11 роз`яснень вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Виходячи з того, що рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести.

Так, дата народження ОСОБА_1 , яка зазначена у актовому записі про народження №23 від 14.11.1969 відмінна від його дати народження, вказаної в усіх інших його документах, при цьому відсутня можливість внести зміни в актовий запис через наявність первинного медичного документу з іншими даними. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 був документований паспортом 03.12.2009 року і підставою для видачі паспрту громадянина України серії НОМЕР_1 було свідоцтво про народження видане 14.11.1969 Потіївською сільською радою Київської області (серії НОМЕР_4 ). Отже, в свідоцтві про народження, яке було видано 14.11.1969 року дата народження заявника значилася " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", а в повторно виданому свідоцтві про народження, від 23.11.2024 р., вже зазначена дата народження ОСОБА_1 - " ІНФОРМАЦІЯ_4 ".

Таким чином, помилка, що мала місце чи в первинній медичній довідці з пологового будинку чи помилка, яка виникла при видачі 14.11.1969 року свідоцтва про народження заявника, призвела до невідповідностей, що перешкоджають ОСОБА_1 укласти правочини, та дані невідповідності підлягають усуненню, оскільки порушують права та інтереси заявника, вносять зміни у важливі аспекти його приватного життя, змінюють традиційно відому заявнику дату його народження, ставлять під сумнів всі особисті документи заявника.

Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17 вказала, що суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від встановлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису про дату народження особи і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши вірну дату.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, приймаючи до уваги те, що встановлення неправильності в актовому записі про народження заявника породжує для нього юридичні наслідки, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, і заявник, у зв`язку з цим, не має іншої можливості виправити допущену у ньому помилку, усунення якої можливе лише у судовому порядку, шляхом встановлення неправильності в актовому записі про народження заявника та зобов`язання вчинення дій, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 76- 82, 263, 265, 268, 273, 293, 294, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити неправильність актового запису № 23 про народження ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ), складеного 14.11.1969 виконавчим комітетом Потіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, в частині дати його народження, вказавши дату народження « ІНФОРМАЦІЯ_2 » замість « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 25 березня 2025 року.

Суддя О. Я. Ярмола