Номер провадження: 22-ц/813/2551/25
Справа № 501/3526/24
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сегеди С.М.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи - Чорноморський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), державний виконавець Чорноморського відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кашина Катерина Юріївна, ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 26 вересня 2024 року у складі судді Смирнова В.В.,

встановив:

2. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст скарги

У вересні 2024 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на рішення державного виконавця, у якій просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кашиної Катерини Юріївни №75922118 від 28.08.2024 року про відкриття виконавчого провадження.

Скарга мотивована тим, що Іллічівський міський суд Одеської області 19.08.2024 ухвалою суду задовольнив частково заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Самборської Н.П про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа орган опіки ту піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, про визначення місця проживання дітей.

На час розгляду справи судом цивільної справи №501/3526/24 до моменту набрання рішенням законної сили встановлено такий порядок та час спілкування ОСОБА_2 , з дітьми: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 :

- кожну середу тижня в період з 17.00 год. до 20.00 год., кожний четвер тижня в період з 17.00 год. до 20.00 год., кожну суботи тижня з 10.00 год. до 20.00 год. за місцем проживання батька без присутності матері ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_1 передавати дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батькові ОСОБА_2 у встановлений судом час за місцем реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 .

Державним виконавцем 28.08.2024 відкрито виконавче провадження №75922118 з виконання даної ухвали. Натомість, як вказує представник заявника, виконавче провадження відкрито лише в частині резолютивної частини, що змінює її зміст та значення.

Позиція сторін в суді першої інстанції

У запереченнях на скаргу, ОСОБА_2 просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її скарги на дії державного виконавця, з підстав викладених у запереченні.

Чорноморський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та державний виконавець Чорноморського відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кашина К.Ю. пояснення чи заперечення на скаргу не надали.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування її висновків

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 26 вересня 2024 року скаргу ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення державного виконавця задоволено. Визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кашиної К.Ю. №75922118 від 28.08.2024 року про відкриття виконавчого провадження.

Ухвала суду мотивована тим, що постанова від 28.08.2024 за своїм змістом не відповідає резолютивній частині ухвали від 19.08.2024. Ухвалою суду визначався порядок зустрічей стягувача з дітьми, тоді як, не маючи інформації про ухвалу суду, для сторонньої особи постанова виключно зобов`язує боржника передати дітей стягувачу, тим самим змінюючи зміст рішення суду. Крім того, суд зауважив, що до примусового виконання боржником не було надано виконавчого документу, який би виключно зобов`язував ОСОБА_1 передавати дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батькові ОСОБА_2 у встановлений судом час за місцем реєстрації місця проживання ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 26 вересня 2024 року та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні скарги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що за час постановлення ухвали суду щодо порядку зустрічей батька з дітьми, ОСОБА_2 жодного разу не бачив своїх дітей. Боржниця всілякими засобами ухиляється від виконання рішення суду, в тому числі шляхом подання скарг на дії державних виконавців, не виконує рішення суду ані добровільно, ані в жодному з виконавчих проваджень, за місцем реєстрації не мешкає. З тексту ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 27 серпня 2024 року про забезпечення позову можна зробити висновок, що судом вжито два заходи забезпечення позову та передбачено дві дії: щодо встановлення побачень батька з дітьми та щодо зобов`язання матері передавати дітей, а отже ці дії повинні виконуватися державною виконавчою службою в різний спосіб та з застосуванням відповідних різних правових наслідків невиконання рішення суду з боку боржника. В рамках розгляду скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 були подані до суду заперечення, однак при розгляді скарги, судом першої інстанції вони не взяті до уваги.

Позиція сторін в суді апеляційної інстанції

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , посилаючись на її необґрунтованість, просить суд ухвалу суду від 26 вересня 2024 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, оскільки оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження порушує її права тим, що вона спотворює зміст ухвали про забезпечення позову, тим самим ОСОБА_1 має здійснювати виконання в рамках виконавчого провадження №75922118 за виконавчим листом, який фактично не існує.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від інших сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Явка сторін в суді апеляційної інстанції

В судове засідання, призначене на 20.02.2025 з`явилися: представник скаржника ОСОБА_2 адвокат Самборська Н.П. та представник ОСОБА_1 адвокат Шалько О.А.

Представник Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та державний виконавець Чорноморського відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кашина К.Ю. до суду не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином, у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Заяв або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направили.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

3.МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області на розгляді перебуває справа №501/3526/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 19.08.2024 задоволено частково заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Самборської Н.П. про забезпечення позову у вищевказаній цивільній справі. На час розгляду справи судом цивільної справи №501/3526/24 до моменту набрання рішенням законної сили встановлено такий порядок та час спілкування ОСОБА_2 , з дітьми: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 :

- кожну середу тижня в період з 17.00 год. до 20.00 год., кожний четвер тижня в період з 17.00 год. до 20.00 год., кожну суботи тижня з 10.00 год. до 20.00 год. за місцем проживання батька без присутності матері ОСОБА_1 ;

- зобов`язано ОСОБА_1 передавати дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батькові ОСОБА_2 у встановлений судом час за місцем реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 .

Вказана ухвала була передана до виконавчої служби на виконання, у результаті чого постановою №75922118 від 28.08.2024 було відкрите виконавче провадження з виконання ухвали суду від 19.08.2024 у справі №501/3526/24.

З метою примусового виконання ухвали стягувачем було надано виконавчий документ до органу ДВС, а постановою №75922118 від 28.08.2024 було відкрите виконавче провадження з виконання ухвали суду від 19.08.2024 у справі №501/3526/24.

У постанові визначено резолютивну частину виконавчого документа як наступну:

-зобов`язати ОСОБА_1 передавати дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батькові ОСОБА_2 у встановлений судом час за місцем реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 .

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про обґрунтованість скарги ОСОБА_1 .

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Конституція України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Основного Закону).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України "Про виконавче провадження" органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону N 1404-VIII).

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За змістом ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Згідно ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Згідно ч.1 ст.26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно ч.6 ст.26 Закону за рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що постанова від 28.08.2024 за своїм змістом не відповідає резолютивній частині ухвали від 19.08.2024, оскільки ухвалою суду визначався порядок зустрічей стягувача з дітьми, тоді як, не маючи інформації про ухвалу суду, для сторонньої особи постанова виключно зобов`язує боржника передати дітей стягувачу, тим самим змінюючи зміст рішення суду.

Судом вірно звернуто увагу на те, що до примусового виконання боржником не було надано виконавчого документу, який би виключно зобов`язував ОСОБА_1 передавати дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батькові ОСОБА_4 у встановлений судом час за місцем реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 .

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що з тексту ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 27.08.2024 про забезпечення позову можна зробити висновок, що судом вжито два заходи забезпечення позову та передбачено дві дії: щодо встановлення побачень батька з дітьми та щодо зобов`язання матері передавати дітей, а отже ці дії повинні виконуватися державною виконавчою службою в різний спосіб та з застосуванням відповідних різних правових наслідків невиконання рішення суду з боку боржника.

Проте вказані доводи скаржника є необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Так, зі змісту ухвали про забезпечення позову вбачається, що вимога щодо зобов`язання матері передавати дітей, є за своєю суттю допоміжною та невід`ємною від вимоги про встановлення побачень батька з дітьми. Виконання такої частини рішення, як основного та єдиного змісту виконавчого листа в рамках ВП №759221818 спотворює та не в повній мірі відповідає змісту резолютивної частини ухвали про забезпечення позову.

Таким чином, державний виконавець Чорноморського ВДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кашина К.Ю. при відкритті виконавчого провадження здійснила виконання ухвали про забезпечення позову в її окремій частині, тим самим звузивши та змінивши її зміст.

Як вірно встановлено судом, не існує виконавчого документу, який би виключно «зобов`язував ОСОБА_1 передавати дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батькові ОСОБА_2 у встановлений судом час за місцем реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 ».

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не дають підстав для висновку, що оскаржувана ухвала суду від 26 вересня 2024 року постановлена без додержання норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кашиної К.Ю. №75922118 від 28.08.2024 про відкриття виконавчого провадження.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є недоведеними, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 у суду апеляційної інстанції відсутні.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 26 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10.03.2025

Головуючий

Судді: