10.03.2025 Справа № 756/3141/25
№756/3141/25
№4-с/756/19/25
У Х В А Л А

10 березня 2025 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Шевчук А.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) головного державного виконавця Оболонської ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

6 березня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку ст.ст. 447-453 ЦПК України на дії (бездіяльність) головного державного виконавця Оболонської ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Стужук П.П., у якій просила визнати неправомірними дії виконавця при здійсненні виконавчого провадження НОМЕР_1 та зобов`язати його вчинити передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» заходи примусового характеру з виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30.03.2012 року у справі №2-2017 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і ЗУ «Про виконавче провадження».

Статті ст.ст. 447, 448, 449 ЦПК України системно входять до Розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» і дають право звернутися до суду зі скаргою на дії, бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи виконавчої служби або приватного виконавця лише сторонам виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю порушено їхні права чи свободи під час виконання судового рішення.

При цьому, ст. 449 ЦПК України встановлює спеціальні строки для звернення зі скаргою. В тому числі, у десятиденний строк, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

За твердженням заявника, виконавець вчиняє системні порушення з 2012 року. При цьому, з квітня 2019 року по липень 2023 року не здійснював жодних виконавчих дій, а з 04.08.2023 року не здійснював ніяких заходів примусового характеру виконання рішення.

Згідно відомостей скарги заявниця прийшла на прийом до виконавчої служби лише 19.02.2025 року, хоча порушення виконання рішення, за твердженням ОСОБА_1 , продовжувалися з 2012 року, а отже остання повинна була дізнатися про порушення свого права задовго до подання скарги.

З поданих матеріалів вбачається, що заява ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження НОМЕР_1 подана 10.02.2025 року із датою реєстрації 13.02.2025 року, при цьому скарга до суду направлена поштою лише 01.03.2025 року, тобто більше ніж через десять днів з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони.

При цьому, заявником не подано належно оформленої заяви із зазначенням об`єктивно непереборних та незалежних від волевиявлення скаржника обставини, які дають можливість поновлення строку звернення до суду для розгляду скарги на бездіяльність приватного виконавця.

Також, прохальна частина заяви не містить конкретизації із зазначенням які дії виконавця в часовому проміжку слід визнати неправомірними і чіткої вимоги щодо зобов`язання виконавця до вчинення конкретних дій.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

До матеріалів скарги ОСОБА_1 не додано заяви про поновлення строку для її подання із обґрунтуванням поважності причин його пропуску.

Частиною 2 ст. 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У зв`язку з наведеним, суддя приходить до висновку про необхідність залишити скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Оболонської ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, заінтересована особа - ОСОБА_2 без розгляду.

Керуючись ст.ст. 126, 127, 447-453 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) головного державного виконавця Оболонської ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, заінтересована особа - ОСОБА_2 - повернути без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.В. Шевчук