Справа № 953/77/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року

Київський районний суд м. Харкова у складі судді Вітюка Р.В.

за участю секретаря судового засідання Соломонової К.О.

розглянув у м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК КЕШ ТУ ГОУ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Представниця Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК КЕШ ТУ ГОУ" (далі Товариство) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), відповідно до якого просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 400 грн. Також просить стягнути судовий збір в сумі 2 422,40 грн. Крім того, в позовній заяві наведено орієнтовний розрахунок витрат на професійну правову допомогу.

Позовна заява мотивована тим, що позивач отримав права вимоги до відповідача відповідно до договору факторингу за кредитним договором № 23308 від 09.03.2021, зобов`язання за якими відповідач належним чином не виконував.

05.02.2025 представник позивача адвокат Пархомчук С.В. через систему "Електронний суд" подав заяву, в якій просив прийняти заяву про розподіл судових витрат до розгляду та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 500,00 грн.

10.02.2025 представник позивача адвокат Пархомчук С.В. через систему "Електронний суд" подав відповідь на відзив, в якому підтримав позовні вимоги та вимоги про відшкодування судових витрат. До вказаної відповіді долучив детальний розрахунок заборгованості за договором №23308 від 09.03.2021.

Відповідь на відзив мотивована таким:

- відповідності до умов укладеного договору його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні кредитного договору, а тому наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх;

- відповідно до п. 1.11 1.3., 2.3. договору сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором;

- відповідності до умов укладеного договору нарахування відсотків здійснювалось саме за кожен день користування кредитом, тобто умовами договору не передбачена відповідальність за неналежне виконання зобов`язання позичальником згідно зі статтею 625 ЦК України. Позичальник погодився на умови визначені договором щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованим;

- щодо первинних бухгалтерських документів вказав, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Неістотні недоліки в оформленні первинних документів не є такими, що нівелюють правове значення первинного документа та реальність господарської операції;

- щодо строків позовної давності зазначив, що строк позовної давності починає відраховуватися з моменту відступлення права вимоги, а саме після підписання договору про відступлення прав вимоги, адже тільки з цього моменту позивач довідався про порушення відповідачем кредитних зобов`язань. Отже, загальний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 23308 від 09.03.2021 має часові рамки з 17.02.2022 по 17.02.2025. Товариство звернулося до суду з позовною заявою у січні 2024 року, відповідно строк позовної давності ще не сплинув.

Виклад позиції відповідача

05.02.2025 представник відповідача адвокат Василець М.С. через систему "Електронний суд" подала відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив мотивований таким:

- позивач надав неправильний розрахунок заборгованості, не надав належних доказів правильності нарахування заборгованості, а також не подав документації, яка підтверджує нарахування відсотків за кредитом відповідно до умов договору;

- позивач не звертався до клієнта з вимогою про погашення заборгованості до подання позову;

- позивач не надав жодних доказів, які підтверджують, що відповідач фактично отримав кошти на картку в рамках первісного договору з Товариством;

- копія наданого позивачем витягу виготовлена таким чином, що не містить підписів відповідальних осіб ні клієнта, ні фактора. Тому достовірність вказаного витягу як доказу у справі викликає очевидні сумніви та не можливо встановити, коли та на підставі чого у Товариства виникло право грошової вимоги за кредитним договором № 23308 та, чи на момент від 17.02.2022 Товариство мало це право;

- з договору не вбачається, що він підписаний електронним цифровим підписом ОСОБА_1 . Відсутні докази отримання відповідачем будь-яким чином одноразового ідентифікатора, реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційних системах кредиторів, щодо ідентифікації за номером телефону, який би належав позичальнику відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис";

- пропущений строк позовної давності.

Процесуальні дії у справі

Київський районний суд м. Харкова ухвалою від 10.01.2025 відкрив спрощене позовне провадження та призначено судове засідання 06.02.2025.

05.02.2025 представник позивача адвокат Пархомчук С.В. через систему "Електронний суд" подав заяву про розподіл судових витрат.

05.02.2025 представник відповідача адвокат Василець М.С. через систему "Електронний суд" подала відзив на позовну заяву.

У судове засідання 06.02.2025 учасники справи не з`явилися, у зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 06.03.2025.

10.02.2025 представник позивача адвокат Пархомчук С.В. через систему "Електронний суд" подав відповідь на відзив.

Представник позивача у судове засідання 06.03.2025 не з`явився, у поданій відповіді на відзив просить розгляд справи проводити за відсутності представника.

Відповідач та його представник у судове засідання 06.03.2025 не з`явилися, у поданому відзиві представник просила розглянути справу без участі відповідача та його представника.

Враховуючи, що у справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, наявність клопотання учасників справи про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом

09.03.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК "АВІРА ГРУП" та ОСОБА_1 уклали договір № 23308 про надання фінансового кредиту (далі договір), відповідно до якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (а.с. 16 17).

Відповідно до п. 1.2. 1.6., 2.3. договору кредит надається строком на 28 днів, тобто до 05.04.2021. Строк дії договору 28 днів. Але в будь якому випадку, договір діє до повного його виконання сторонами. За користування кредитом клієнт сплачує Товариству 912,5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Без письмової згоди клієнта Товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за договором. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. За використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту клієнт зобов`язаний сплатити Товариству комісію в розмірі 15 % від суми фінансового кредиту. Датою укладення цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки.

Згідно з п. 7 договору реквізити та підписи сторін, зокрема, клієнт: рахунок позичальника № НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки від 21.05.2024 вих. 5159/05 Товариства з обмеженою відповідальністю "Платежі Онлайн" як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті Торговця через платіжний сервіс "Platon" булла проведена успішна транзакція. Дані транзакції: номер транзакції 31532-30027-76523; сума, грн 2 000; дата та час проведення 2021.03.09 22:50:06; емітент платіжної картки MONOBANK; опис видача кредиту № 23308 (а.с.30).

17.02.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК "Авіра Груп" (клієнт) та Товариство (фактор) уклали договір факторингу №02-17/02/2022, відповідно до якого предметом даного договору є право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право грошової вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників (додаток № 1 до цього договору) (а.с.19 22).

Згідно з витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 2-17/02/2022 від 17.02.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК "Авіра Груп" передало Товариству право грошової вимоги за кредитним договором № 23308 від 09.03.2021, за яким боржником є ОСОБА_1 (загальна сума заборгованості 12 400 грн, з яких сума наданого кредиту 2 000 грн; залишок по відсотках 10 400 грн) (а.с. 14).

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за договором № 23308 від 09.03.2021 станом на 17.02.2022 заборгованість ОСОБА_1 становить 12 400 грн.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Щодо укладення кредитного договору

Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Відповідно до статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Положеннями статті 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Верховний Суд у постанові від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, на яку посилається сама ж відповідачка, сформував висновок, що не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа. Договір в спрощеній формі шляхом обміну, наприклад, електронними листами та іншими засобами електронної комунікації, або договір, який укладається шляхом приєднання до нього можна підписати з використанням: електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення (указана позиція є сталою, постанови Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, від 16.12.2020 у справі № 561/77/19).

Відповідно до частини першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Суд враховує, що у справі, яка розглядається, позивач надав суду кредитний договір, довідку про ідентифікацію, додаток № 1 до договору (графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту). Договір та додаток № 1 до нього скріплений електронним підписом одноразовим ідентифікатором (комбінація цифр і букв AV2712). Суд виходить із усієї сукупності доказів, наданих на підтвердження укладення договору, зокрема, номер рахунку, на який перераховано кошти і який зазначено у кредитному договорі ( НОМЕР_1 ), відповідає рахунку на який було перераховано кредитні кошти (2 000 грн), що підтверджується самим договором і інформаційною довідкою 21.05.2024 вих. 5159/05 Товариства з обмеженою відповідальністю "Платежі Онлайн" (у якій вказано, що кошти перераховано на банківську карту НОМЕР_1 ).

Отже, суд в порядку, передбаченому статтею 89 ЦПК України, враховуючи у сукупності надані позивачем докази на підтвердження укладення кредитного договору № 23308 дійшов висновку, що такий було укладено між Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК "АВІРА ГРУП" та ОСОБА_1 у порядку, передбаченому статтями 207, 638, 639 ЦК України, статтями 3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію", що підтверджується однаковим номером картки у договорі, наданій інформаційній довідці на підтвердження перерахування коштів на відповідний рахунок по картці № НОМЕР_1 . Жодних доказів на спростування наведених обставин відповідач не надала.

Також суд встановив, що ОСОБА_1 , укладаючи договір № 23308 від 09.03.2021 був ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК "Авіра Груп" в інформаційно-телекомунікаційній системі за допомогою підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора (а.с.15).

Щодо надання кредиту

Відповідач вказує, що позивачем не надані докази про отримання кредиту відповідачем.

При цьому, суд встановив, що первісний кредитор за кредитним договором надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 2 000 грн шляхом зарахування вказаної суми на його рахунок, що підтверджується інформаційною довідкою від 21.05.2024 № 5159/05 про успішність транзакції. Тобто первісний кредитор виконав свої зобов`язання з надання коштів.

Вказана інформаційна довідка містить усі реквізити, передбачені частиною другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а тому доводи відповідача про відсутність первинних бухгалтерських документів на підтвердження факту перерахування коштів визнаються необґрунтованими.

Щодо відступлення права вимоги

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (пункт 1 частини першої статті 512, стаття 514 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав права грошової вимоги до відповідача за кредитними договором № 23308 відповідно до договору факторингу та витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 2-17/02/2022 від 17.02.2022, а тому з дати відступлення прав вимоги, а саме з 17.02.2022 Товариство стало новим кредитором за вказаним кредитним договором на підставі статті 512 ЦК України.

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо неналежності витягу з реєстру переданих прав вимоги до боржників 17.02.2022, зокрема, до відповідача за кредитним договору, бо витяг не підписаний відповідними особами, а саме клієнтом та фактором з огляду на те, що наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17.02.2022 підписаний власноручними підписами представників відповідних осіб, зокрема, клієнтом Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК "Авіра Груп" в особі О.Є. Астаніна та фактором Товариством в особі І.С. Осипенко та скріплено печатками товариств.

Щодо нарахування відсотків за кредитом

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК України).

Як встановлено договором розмір кредиту становить 2 000 грн (п. 1.1.); строк дії договору 28 днів (п. 1.2.); процентна ставка 2,5 % на добу (п. 1.3.).

Також договором передбачено, що у випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки (п. 2.3.).

Тобто сторони узгодили строк дії договору 28 днів (п. 1.2. договору) і можливість нарахування процентів у разі прострочення погашення кредиту до 180 календарних днів (п. 2.3. договору). Доказів вчасного погашення кредиту відповідач не надав, а тому позивач правомірно нараховував проценти за користування ним спочатку в межах строку дії договору (28 днів) і потім протягом 180 днів, передбачених умовами договору. Тому доводи відповідача у вказаній частині визнаються необґрунтованими.

З розрахунку заборгованості вбачається, що первісним кредитором нараховані відсотки по кредиту (тіло 2 000 грн), а саме 2,5% на добу (50 грн) за період з 09.03.2021 по 05.04.2021 (28 днів строк дії договору) у загальному розмірі 1 400 грн. Крім того, первісним кредитором нараховані прострочені відсотки (2,5% на добу (50 грн) за період з 06.04.2021 по 03.10.2021 (180 календарних днів) у загальному розмірі 9 000 грн.

Тобто, з наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором № 23308 від 09.03.2021 вбачається, що проценти за користування кредитом ОСОБА_1 нараховані відповідно до умов договору та станом на 17.02.2022 складають 12 400 грн.

Отже, первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання щодо надання боржнику коштів у користування (право вимоги за якими згодом перейшло до позивача), однак в порушення ст. 509, 526, 1048, 1049, 1054 ЦК України та умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого у останнього перед позивачем утворилась заборгованість.

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (див. постанову Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15).

При цьому як зазначено у постанові Верховного Суду від 08.06.2022 № 913/618/21, у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.

Щодо строку позовної давності

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Так, представник відповідача у відзиві заявив про пропуск строку позовної давності, вказавши, що якщо дата укладення договору 09.03.2021, то позов має бути поданий не пізніше 09.03.2024. При цьому представник позивача вказав, що строк позовної давності починає відраховуватися з моменту відступлення права вимоги, тобто з 17.02.2022, тому строк позовної давності за договором № 23308 має часові рамки з 17.02.2022 по 17.02.2025 року, у свою чергу позивач звернувся до суду у січні 2024 року, коли строк не сплинув.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Договір про надання фінансового кредиту № 23308 укладений 09.03.2021 строком на 28 днів, тобто до 05.04.2021. Тому з 06.04.2021 починає обраховуватися строк позовної давності, оскільки саме з цієї дати починається порушення права позивача. Тобто загальна позовна давність починається з 06.04.2021 та закінчується 06.04.2024.

Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Воєнний стан запроваджений з 24.02.2022 і триває донині.

Отже, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, введений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022 воєнний стан на території України, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення Товариства із позовною заявою (03.01.2025), суд дійшов висновку, що позивачем не пропущений строк позовної давності, оскільки відповідні строки зупинені з 24.02.2022 (коли ще позовна давність за вимогами за кредитним договором не спливла), у зв`язку з введенням воєнного стану.

Висновки за результатами розгляду заяви

Отже, позовні вимоги Товариства до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати

Позивач в поданій 05.02.2025 заяві просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 500 грн та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Крім того, відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу до позовної заяви та заяви про розподіл судових витрат додав (в копіях):

- договір про надання правової допомоги від 29.12.2023, укладений між ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" та адвокатом Пархомчуком С.В. (а.с. 23 24);

- додаткова угода № 1 до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 (а.с.25);

- довіреність від 30.12.2024 видана директором ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" адвокату Пархомчуку С.В.;

- акт про отримання правової допомоги від 03.02.2025, з якого вбачається, який вид послуг був наданий адвокатом та вказана вартість за кожну послугу, загальна вартість 10 500 грн;

- розрахунок від 03.02.2025 на суму 10 500 грн;

- платіжна інструкція № 34760 про перерахунок Товариством ОСОБА_2 суми у розмірі 10 500 грн; призначення платежу: оплата за правничу допомогу згідно 03.02.2025-7 договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року.

Правила розподілу судових витрат унормовано статтею 141 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду від 10.08.2023 у справі № 759/17885/19 сформовано висновок, що випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною другою статті 141 ЦПК України, також визначені положеннями частин четвертої, п`ятої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою - п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами третьою - п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд враховує, що розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу є непропорційним до предмету спору. Позивач заявив до стягнення 12 400 грн, а витрати на правову допомогу у розмірі 10 500 грн, тобто більше ніж 84 % від суми позову. При цьому справа, що розглядається не є складною (предметом є стягнення кредитної заборгованості, яка не потребує формування складної правової позиції), позивач не вчиняв значних дій щодо витребування та надання додаткових доказів, не приймав участь у судових засіданнях, тощо. А тому заявлена до стягнення сума витрат на правову допомогу визнається судом непропорційною до предмету спору, що, враховуючи дані, конкретні обставини справи, є підставою для часткової відмови у задоволенні таких вимог (9 300 грн), а до стягнення підлягає сума у розмірі 1 200 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 49, 141, 223, 263 265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК КЕШ ТУ ГОУ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК КЕШ ТУ ГОУ" (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, оф. 7) суму заборгованості за кредитним договором №23308 від 09.03.2021 у розмірі 12 400 (дванадцять тисяч чотириста) гривень.

3. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК КЕШ ТУ ГОУ" (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, оф. 7) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять два) гривень 40 копійок.

4. Вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК КЕШ ТУ ГОУ" про відшкодування витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК КЕШ ТУ ГОУ" (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, оф. 7) витрати на професійну правову допомогу у розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) гривень.

В іншій частині вимог про відшкодування витрат на правову допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://ki.hr.court.gov.ua/sud2018/.

Повне судове рішення складено та підписано 06.03.2025.

Суддя Роман ВІТЮК