Справа № 570/6110/24
Номер провадження 2/570/422/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2025 р. Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Карпяк С.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Шміда В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства, внесення змін в актовий запис, стягнення аліментів та додатковх витрат на утримання дитини, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Рівненського районного суду Рівненської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Рівненський ВДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області ЗМУ МЮ про визнання батьківства, внесення змін в актовий запис, стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 16.12.2024 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання з викликом учасників.

13.01.2025 р. представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Солодовнікова О.В. через електронний суд подала до суду клопотання про зупинення розгляду справи вх. 485 від 13.01.2025 р. до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України. В обґрунтування клопотання представник відповідача вказує, що відповідач бажає безпосередньо приймати участь в судових засіданнях та сприяти встановленню істини по справі, але в даний момент позбавлений такої можливості, у зв`язку з проходженням служби в лавах ЗСУ в/ч НОМЕР_1 , яка переведена на військовий стан, військовослужбовці якої приймають участь у бойових завданнях, в тому числі і відповідач.

Відповідач в даний момент проходить службу у в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу №324 від 17.11.2024 р. щодо зарахування відповідача до сил та засобів військової частини НОМЕР_1 , та довідкою №40 від 09.01.2025 р.

Переведення військової частини НОМЕР_1 на воєнний стан, підтверджується виконанням відповідачем під час проходження в ній служби, бойових завдань, що підтверджується довідкою про виконання бойових (спеціальних) завдань, з виявлення, спостереження, супроводження та вогневого ураження повітряних цілей противника (у тому числі мобільними вогневими групами) №1748 від 05.12.2024 р. та довідкою №41 від 09.01.2025 р.

Наводить положення п.2 ч.1 ст. 251, п.2 ч.1 ст. 253 ЦПК України судову практику Верховного Суду, а саме ухвалу Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 14.12.2022 р. у справі №757/5240/16-ц, від 29.08.2022 р. по справі №461/5209/19 та Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 27.02.2023 р. по справі №380/7845/21 та вказує, що враховуючи, що відповідач перебуває на військовій службі в лавах ЗСУ та забезпечує стримування збройної агресії проти України у період воєнного стану, запровадженого у зв`язку з воєнною агресією російської федерації проти України, виконує безпосередньо бойові спеціальні завдання, що унеможливлює продовження розгляду цивільної справи.

20.02.2025 р. представник позивача адвокат Шмід В.В. подав до суду заперечення проти клопотання про зупинення розгляду справи вх. 2857, в яких просить відмовити у задоволенні вказаного клопотання за необгрунтованістю та недоведеністю. В обґрунтування заперечень на клопотання про зупинення розгляду справи наводить положення ч.ч. 1 - 4 ст. 43, ст.44, ч.1 ст. 81 ЦПК України, ч.1 ст. 3, ст.7, ч.1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої постановою ВРУ від 27.02.1991 р., п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 129 Конституції України та вважає наведені у клопотанні підстави необґрунтованими, а вимогу безпідставною. Вказує, що фактичні дані наведені в листі в/ч НОМЕР_1 №107 від 23.01.2025 р. на запит №8/АЗ/2025 від 20.01.2025 р., листі в/ч НОМЕР_2 №350/208/307/35/пс від 05.02.2025 р. на запит №13/АЗ/2025 від 28.01.2025 р. та листі в/ч НОМЕР_1 №235 від 17.02.2025 р. на запит №20/АЗ/2025 від 13.02.2025 р. представником відповідача не були зазначені у клопотанні.

Крім того, представник позивача у запереченні на клопотання представника відповідача вказує, що позивачу на момент подання клопотання представником відповідача про зупинення розгляду даної справи №570/6110/24 у Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області розглядалася цивільна справа №344/22068/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка 15.01.2025 р. закінчена судовим розглядом та ухваленням судового рішення. У справі №344/22068/24, яка завершена розглядом Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, відповідачем ОСОБА_2 не подавалося клопотання про зупинення розгляду справи у зв`язку із його перебування у лавах ЗСУ, натомість відповідачем вчинялися певні процесуальні дії (подання відзиву на позов), судові засідання відбувалися за участі представника адвоката Солодовнікової О.В.

У підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Шмід В.В. підтримали письмові заперечення проти клопотання представника відповідача про зупинення розгляду справи вх. 485 від 13.01.2025 р. та просять у його задоволенні відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник у підготовче судове засідання не з`явилися, згідно заяви про розгляд справи без участі вх. 486 від 13.01.2025 р., поданої представником відповідача адвокатом Солодовніковою О.В. через електронний суд 12.01.2025 р., представник просить розгляд клопотання про зупинення розгляду справи провести без участі відповідача та його представника.

Представник третьої особи у підготовче судове засідання не з`явився, у листі «Про судове засідання» вх. 2113 від 07.02.2025 р. просить справу розглянути без представника відділу.

Вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи в межах заявленого представником відповідача клопотання та поданих заперечень щодо нього, суд дійшов наступного висновку.

У ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Частиною1 ст. 251 ЦПК України передбачено перелік обов`язкових підстав для зупинення провадження, який є вичерпним.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі, перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Така правова позиція узгоджується із постановою КЦС ВС від 21.12.2022 у справі № 456/2541/19.

Для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, в матеріалах цивільної справи мають бути докази не лише перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а й докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема приймають участь у виконанні бойових завдань.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України введено в Україні воєнний стан о 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і на цей час його дію не припинено.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що військове формування це створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи».

У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16 зазначено, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

Як убачається з Витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.11.2024 р. №324, сержанта ОСОБА_2 , вважати таким, що з 17.11.2024 р. справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (Підстава: Наказ командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) №51-РС від 15.11.2024 р., рапорт сержанта Росінського (вх. №3434 від 17.11.2024 р.)

Згідно з довідкою №40 від 09.01.2025 р., виданої командиром в/ч НОМЕР_1 , сержант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 .

Згідно з довідкою №41 від 09.01.2025 р., виданої командиром в/ч НОМЕР_1 , виданої ОСОБА_2 , який з 13.04.2024 р. по теперішній час виконує бойові (спеціальні) завдання з виявлення, спостереження, супроводження та вогневого ураження повітряних цілей противника (у тому числі мобільними вогневими групами), перебуваючи в м. Київ у складі сил і засобів Пвк «Центр» згідно бойових розпоряджень в/ч НОМЕР_2 від 13.04.2024 р. №362/дск, від 19.04.2024 р. №385/дск, 23.11.2024 №525/дск.

Як убачається з повідомлення в/ч НОМЕР_1 №107 від 23.01.2025 р., сержант ОСОБА_2 станом на даний час перебуває у лавах ЗСУ та з 25.09.2023 р. проходить військову службу; сержант ОСОБА_2 заяви про відбір біологічного матеріалу та письмової згоди на обробку персональних не надав, а тому біологічний матеріал не відбирався; військовослужбовець згідно бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_3 та наказу командира в/ч НОМЕР_1 , переданий в оперативне підпорядкування ПвК « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , та виконує бойове завдання з протиповітряного прикриття об`єкту критичної інфраструктури згідно бойового розпорядження військової частини НОМЕР_2 .

Як убачається з повідомлення ТВО командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 №350/208/307/35/пс, з 18.11.2024 р. сержант ОСОБА_2 перебуває в оперативному підпорядкуванні в/ч НОМЕР_2 ; відбір біологічного матеріалу (зразки букального епітелію людини) для ДНК у сержанта ОСОБА_2 не відбиралися. Що стосується явки сержанта ОСОБА_2 до суду, у разі винесення ухвали командуванням частини буде надано час для явки останнього до суду; надано номер телефону безпосереднього командира.

Як убачається з доповнення до листа в/ч НОМЕР_2 №350/208/307/35пс від 05.02.2025 р. командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 , командування в/ч НОМЕР_1 не заперечує щодо явки сержанта ОСОБА_2 до Рівненського районного суду Рівненської області, а також до експертної установи для відбору біологічних зразків для аналізу ДНК у справі про встановлення батьківства.

Крім того, суд звертає увагу на те, відповідач не позбавлений можливості здійснити реалізацію наданих йому ЦПК України прав, зокрема, шляхом листування, приймати участь у розгляді справи через представника.

Суд також приймає до уваги, що необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що призведе до порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснювати швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Отже, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі, згідно бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_3 та наказу командира в/ч НОМЕР_1 , переданий в оперативне підпорядкування ПвК « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , та виконує бойове завдання з протиповітряного прикриття об`єкту критичної інфраструктури згідно бойового розпорядження військової частини НОМЕР_2 .

Одночасно суд враховує, що на час розгляду справи та вирішення клопотання представника відповідача про зупинення її розгляду, командування обох військових частин не заперечує щодо надання часу та явки ОСОБА_2 до суду та експертної установи, що свідчить про можливість реалізації процесуальних прав відповідача у цивільній справі, який вказує, що бажає безпосередньо приймати участь в судових засіданнях та сприяти встановленню істини по справі, та в даний момент не позбавлений такої можливості, у зв`язку з проходженням служби в лавах ЗСУ в/ч НОМЕР_1 , про що свідчать повідомлення командування військових частин.

Верховний Суд у постановах від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17 і від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20 зазначив висновки про те, що для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України необхідно надати докази перебування заявника у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан, і виконання бойових завдань у зоні бойових дій.

Верховний Суд чітко сформулював позицію, за якою для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема беруть участь у виконанні бойових завдань.

Вказана правова позиція знайшла своє відображення зокрема в судових рішеннях Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 29.08.2022 року в справі № 461/5209/19, від 21.12.2022 року у справі № 456/2541/19 , тощо.

Доказів того, що відповідач проходить військову службу у районі виконання бойових завдань у зоні бойових дій на території України та це перешкоджає йому користуватися його процесуальними правами, матеріали справи не містять.

Cуд вважає, що, вирішуючи питання про зупинення на підставі пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України провадження у справі про визнання батьківства та стягнення аліментів через перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, суд має враховувати, зокрема, те, чи має відповідач можливість висловитися щодо позовних вимог, чи користується правовою допомогою під час судового провадження, чи є належні докази того, що його військова частина переведена на воєнний стан, і що він виконує бойові завдання, перебуваючи у зоні бойових дій, унаслідок чого не може брати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Враховуючи ці обставини, обов`язкове зупинення провадження у справі про визнання батьківства та стягнення аліментів хоч і відповідатиме певним інтересам відповідача, який перебуває у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан, але, зважаючи на предмет спору, може шкодити інтересам дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відносно якої у межах цієї справи вирішується питання батьківства та стягнення аліментів.

Тож, з огляду на наведене вище, суд приходить до переконання, що з метою недопущення безпідставного зупинення провадження у справі та перевищення розумних строків розгляду справ, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Солодовнікової О.В. про зупинення розгляду справи - слід відмовити.

Керуючись ст.ст.251, 258-261, 353 ЦПК України, - суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Солодовнікової О.В. вх. 485 від 13.01.2025 р. про зупинення розгляду справи № 570/6110/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства, внесення змін в актовий запис, стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повне судове рішення - ухвала суду - виготовлено 07.03.2025 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.