Тернівський районний суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа № 215/7716/25
номер провадження 2/215/3217/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді - Дудікова А.В.

при секретарі - Болдирєвій А.О.

за участю:

представника відповідача

в режимі відеоконференції - Максимів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу в приміщенні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 215/7716/25 за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив

Описова частина

У вересні 2025 року АТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 01.12.2021 ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку.

На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної карти, як засобу доступу до зазначеного рахунку.

Відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим утворилась заборгованість станом на 14.09.2025 у розмірі 58 842,12 грн, яка складається з: 44 696,96 грн заборгованість за кредитом; 14 145,16 грн заборгованість за відсотками.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 58 842,12 грн, а також 2 422,40 грн сплаченого судового збору.

Ухвалою суду від 19.09.2025 справу прийнято до провадження суддею Дудіковим А.В., визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 29.10.2025.

29.10.2025 представник відповідача адвокат Максимів В.М. через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» направив до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так, 01.12.2021 відповідач підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Даний документ містить лише анкетні дані відповідача та застереження щодо захисту персональних даних тощо. Також відповідач підписала в цей же день Паспорт споживчого кредиту. При цьому, останній підписаний за допомогою електронного цифрового підпису, а Анкета-заява власноручно. Як вбачається із поданих позивачем документів, договір складається із Анкети-зави про приєднання до Правил і умов, Паспорта споживчого кредиту та самих Правил та умов. Паспорт споживчого кредиту містить відомості щодо процентної ставки, що застосовується у разі невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту. Однак, дана інформація має загальний характер та є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою). Отже, підписання відповідачем паспорта споживчого кредиту не свідчить, що відповідачем було погоджено та встановлено банком відсотки саме у такому розмірі, який позивач просить стягнути як заборгованість за відсотками. Окрім того, слід взяти до уваги, що в даній роздруківці заяви вказано, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. Споживач, підписавши такий документ, підтвердив отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до потреб та фінансової ситуації споживача, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для споживача, у тому числі в разі невиконання останнім зобов`язань за таким договором. Враховуючи, що паспорт споживчого кредиту є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою) та має інформативний характер для споживача, слід критично оцінювати можливість доведення факту належного повідомлення відповідача про умови кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків, шляхом підписання паспорта споживчого кредиту.

Окрім того, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 01.12.2021 процентна ставка не зазначена. Також, у заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема відсотків за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 01.12.2021, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме зазначені Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг «Акцент-Банку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків, неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у вищевказаному рішенні по справі № 342/180/17 зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Не підтверджує вказаних обставин і паспорт споживчого кредиту, що міститься в матеріалах справи. Безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 01.12.2021 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Щодо стягнення відсотків представник відповідача зазначає, що позивач просить стягнути крім суми кредиту ще і заборгованість за простроченими відсотками в сумі 14145.16 грн. В позовній заяві позивач вказує, що згідно правил та умов надання банківських послуг та паспорта споживчого кредиту відсотки нараховуються на прострочену суму заборгованості. (п. 2.1.1.12.7.1.2. Правил).

Відповідно до положень п. 6 Перехідних та прикінцевих положень Закону України «Про споживче кредитування» У разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до 23 січня 2024 року споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені ч.4 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.

Як вбачається із виписки по особовому рахунку відповідача, що надана позивачем, загальна сума сплат за договором споживчого кредиту склала 95 291,87 грн та 1 175,58 грн списаних із позичальника комісії та 30 790,44 грн списаних позивачем на погашення процентів. Загальна сума виплат повністю покриває суму вимоги банку по стягненню тіла кредиту.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18) та в постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 712/9613/15-ц (провадження №61-46733св18), в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 22.04.2024 №559/1622/19 зроблено висновок, що Суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

З урахуванням того, що позивач неправильно (безпідставно) нарахував, а відповідач, будучи необізнаною у таких правовідносинах стороною, добросовісно сплатив вказані прострочені відсотки, суд має право перерахувати суму боргу по тілу кредиту, зарахувавши її в погашення суми сплачених відповідачем коштів та списаних з неї за ініціативою банку коштів.

На підставі вищезазначено, просив у задоволенні позову відмовити на стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 13 500 грн.

29.10.2025 представник відповідача адвокат Максимів В.М. через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

29.10.2025 розгляд справи відкладено на 25.11.2025, за клопотанням представника відповідача.

25.11.2025 представник відповідача адвокат Максимів В.М. через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подав до суду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом із позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Крім того вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, клопотання та заяви відсутні, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти винесення заочного рішення судом. Відповідь на відзив на позовну заяву не подав.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві та позовні заяву та просив у задоволенні позову відмовити. Будь-яких інших клопотань на адресу суду не надходило.

Мотивувальна частина

Мотиви, якими керується суд першої інстанції та застосовані норми права

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами.

Згідно з ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Суд, вислухавши доводи представника відповідача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що 01.12.2021 відповідач ОСОБА_1 власноручним цифровим підписом підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «АКЦЕНТ-БАНК», відповідно до якої вона погодилася, що до укладання цієї угоди, ознайомилась з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ "А-БАНК" (в т.ч. з правами та обов`язками), Тарифами, Паспортом споживчого кредиту, та до укладання цієї угоди їй надана повна інформація про фінансові послуги, у відповідності до ч.2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг"; дана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ "А БАНК" між нею та АТ "А-БАНК" становлять договір про надання банківських послуг умови якого мені зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; беззастережно погодилася з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погодилася з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень дистанційними каналами обслуговування. Решта умов, передбачених частиною 1 статті 6 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг визначені в Договорі (а.с. 25).

У подальшому на підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

Згідно з довідкою за картами відповідачу було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано наступні картки: № НОМЕР_2 , строком дії до квітня місяця 2028 року (а.с. 47).

З довідки за лімітами, виданої АТ «АКЦЕНТ-БАНК», вбачається, що ОСОБА_1 01.12.2021 було встановлено кредитний ліміт на картці в розмірі 3 000 грн, який 17.01.2022 збільшено до 29 000 грн, 02.03.2022 зменшено до 5 000 грн, та у подальшому неодноразово збільшувався, останній раз 09.10.2023 збільшено до 50 000 грн (а.с. 46).

Випискою по картці підтверджується, що ОСОБА_1 , починаючи з січня 2021 року активно користувалася банківською карткою, що видавалась їй, як платіжний засіб дебетно-кредитного типу в споживчих цілях шляхом здійснення розрахунків, переказів, погашення заборгованості тощо (а.с. 29-45).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором N б/н від 01.12.2021, укладеним між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 14.09.2025, заборгованість становить 58 842,12 грн, а саме: 44 696,96 грн заборгованість за кредитом, 14145,16 грн заборгованість за відсотками (а.с. 20-24).

До позовної заяви банк також додав витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», Тарифи по картці «Зелена», які підпису відповідача не містять (а.с. 49-65).

Згідно з положеннями статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та кодексом України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, тобто їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент - Банк» та Витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Зелена», як невід`ємні частини договору.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил та Тарифи розумів відповідач, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент - Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд зазначає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Умов та правил і Тарифи, які надав банк, відповідач розуміла та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент - Банк».

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) і підстав від їх відступу суд не вбачає.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст. 263 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частин 1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Анкета-заява від 01.12.2021, яка підписана відповідачем за допомогою власноручного (цифрового) підпису, не містить відповідних істотних умов кредитного договору та в заяві відсутні будь-які дані стосовно оформлення кредиту, зазначення суми кредитного ліміту, процентної ставки, строку повернення кредиту та інші істотні умови.

Наданий позивачем паспорт споживчого кредиту, підписаний електронним підписом позичальником ОСОБА_1 , не має правового значення для вирішення цих позовних вимог, оскільки сторони чітко погодили, що інформація за цим паспортом зберігає чинність і є актуальною до 05.12.2021.

До того ж, у цьому паспорті зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо, у зв`язку з чим цей паспорт не можна вважати складовою кредитного договору від 01.12.2021.

За змістом статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» на кредитодавця покладається відповідальність щодо інформації споживача про умови кредитування до укладення між сторонами самого договору. Така інформація надається споживачу у письмовому вигляді та надає йому можливість визначитися з кредитним продуктом, який у подальшому він може обрати та укласти споживчий кредит на визначених сторонами умовах.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати ВС в складі КЦС, зробленого у постанові від 23 травня 2022 року під час розгляду справи № 393/126/20, під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Таку форму правочину потрібно розмежовувати від способу підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту.

Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Отже, наданий банком паспорт споживчого кредиту не може вважатися погодженням позичальником ОСОБА_1 умов договору кредитування, так як лише засвідчує виконання позивачем свого обов`язку у розумінні статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та статті 9 Закону України «Про споживче кредитування».

Надана позивачем довідка за картками не містить інформації про те, який саме вид картки, відповідно до умов договору, отримав відповідач («Універсальна», «Універсальна Gold»).

У суду відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» відсотків у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті - заяві від 01.12.2021, оскільки витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в банку не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

В даному випадку АТ «АКЦЕНТ-БАНК» вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення з боржника фактично отриманої суми кредитних коштів (тіла кредиту).

Випискою про рух коштів по картці за період з 01.12.2021 по 01.09.2025 підтверджується, що відповідач користувалася кредитними коштами шляхом їх зняття з кредитної картки, здійснювала платежі, розраховувалася в магазинах, а також поповнювала картку.

Позивачем надано розрахунок заборгованості за договором б/н від 01.12.2021, відповідно до якого, станом на 14.09.2025, заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) складає 44 696,96 грн.

За приписами п.п. 3, 6 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний Банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку, відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 30.12.1998 року № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 18.06.2003 року №254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

При цьому, слід зауважити, що розрахунок заборгованості відповідача за кредитом необхідно здійснювати по виписці по картці відповідача та враховувати лише фактичні витрати відповідача, які остання здійснювала за допомогою виданої їй позивачем кредитної картки, та в рахунок заборгованості за кредитом не має враховуватись списання відсотків за користування кредитом, оскільки між сторонами не було погоджено як розмір таких відсотків, так і не погоджено те, що вказані відсотки за користування кредитом мають зараховуватися позивачем до заборгованості за тілом кредиту.

Суд наголошує, що із виписки про рух коштів по картці відповідача, позивачем протягом всього часу кредитування, нараховувались відповідачу відсотки за користування кредитом, та вказані відсотки додавались до основної суми витрат позивача, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Так, за період з 01.12.2021 по 01.09.2025 позивачем по справі були нараховані відповідачу відсотки за користування кредитом у розмірі 30 790,44 грн, та вказані відсотки додавались до основної суми витрат позивача, однак, вказані грошові кошти не є коштами, фактично використаними відповідачем, тому не можуть бути стягнуті з відповідача.

Враховуючи наведені обставини справи, суд приходить до висновку, що правові підстави для нарахування та сплати процентів за користування коштами, що надані банком відповідачу в якості кредиту, відсутні.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 14 145,16 грн.

Щодо вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту суд зазначає таке.

Керуючись вимогами закону, суд, провівши власний розрахунок заборгованості по тілу кредиту, відмічає наступне.

Відповідно до наданої позивачем виписки по картці, за період з 01.12.2021 по 01.09.2025 позивачем було списано 30 790,44 грн відсотків за використання кредитного ліміту.

До пояснень відповідача про те, що загальна сума виплат повністю покриває суму вимоги банку по стягненню тіла кредиту, суд ставиться критично, оскільки сторона відповідача не надала належних та допустимих доказів на спростування заборгованості за тілом кредиту.

Крім того, відповідач не надано будь-якого контррозрахунку, який би спростовував наявність заборгованості за тілом кредиту.

Враховуючи те, що фактично кредитні кошти згідно зазначеного обсягу кредитних зобов`язань відповідачем отримані, що свідчить про погодження відповідачем дій Банку щодо умов кредитування в цій частині, суд вважає, що наявні підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту, як фактично отриманої суми кредитних коштів.

У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12 730,94 грн (44 696,96 заборгованість за кредитом - 30 790,44 відсотки списані позивачем за використання кредитного ліміту - 1 175,58 комісія =12 730,94).

Підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам у розмірі 14 145,16 грн відсутні з наведених вище підстав.

Висновки за результатом розгляду позовної заяви

З урахуванням вищевикладеного, надавши належну оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності та приймаючи до уваги неналежне виконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором № б/н від 01.12.2021, укладеного між нею та АТ «АКЦЕНТ-БАНК», суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «АКЦЕНТ-БАНК» підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12 730,94 грн.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Позивачем при поданні даної позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн.

За правилами статті 141 ЦПК України при розподілі судових витрат судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 524,10 грн (12 730,94 грн (розмір задоволених вимог) * 2 422,40 грн (сума сплаченого судового збору) / (58 842,12 грн розмір заявлених позовних вимог).

При ухваленні рішення у даній справі суд не вирішує питання про розподіл судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу, оскільки представник відповідача у відзиві на позовну заяву, відповідно до абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України, заявив, що ним будуть подані докази, що підтверджують розмір понесених відповідачем витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Керуючись ст.ст. 223, 259, 263-265, 268, 272, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в

Позов Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 01.12.2021 в розмірі 12 730 (дванадцять тисяч сімсот тридцять) гривень 94 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» судовий збір у розмірі 524 (п`ятсот двадцять чотири) гривні 10 копійок.

В задоволені решти позовних вимог, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», , місцезнаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 01 грудня 2025 року.

Суддя