Провадження № 2-з/521/194/25
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

28 листопада 2025 року м. Одеса

Суддя Хаджибейського районного суду міста Одеси Мазун І.А, розглянувши заяву представника Цюй Бо ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Українська компанія при китайській корпорації металургії та промислового будівництва» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, середнього заробітку, компенсації втрати частини доходів у зв?язку з порушенням термінів виплати зарплати,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Хаджибейського районного суду міста Одеси знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Українська компанія при китайській корпорації металургії та промислового будівництва» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, середнього заробітку, компенсації втрати частини доходів у зв?язку з порушенням термінів виплати зарплати.

Представник ОСОБА_2 адвокат Сторожук Дмитро Іванович через систему «Електронний суд» подав до суду заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить забезпечити позов шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в тому числі, але не виключно: державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам, які здійснюють діяльність на території України та іншим суб`єктам, що вчиняють реєстраційні дії з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, будь-яким іншим особам, наділеним функціями державного реєстратора проводити державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про припинення юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська компанія при Китайській корпорації металургії та промислового будівництва» (Одеська обл., Лиманський р-н, с. Фонтанка, вул. Грецька, 2, приміщення 2/1, ).

Заява обґрунтована тим, що суть спору полягає в тому, щоб стягнути з ТОВ «Українська компанія при Китайській корпорації металургії та промислового будівництва» на коисть Цюй Бо грошові кошти, які не були виплачені йому при звільненні, з компенсанційними витратами. Так наразі, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська компанія при Китайській корпорації металургії та промислового будівництва» () перебуває в стадії ліквідації.

На думку позивача, наразі існує високий ризик того, що ліквідатором Відповідача буде подана заява про державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її ліквідації; державному реєстратору та підприємство буде припинено. В даному випадку вбачається, що у разі внесення державним реєстратором інформації до Єдиного державного реєстру запису про припинення Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська компанія при Китайській корпорації металургії та промислового будівництва» буде вважатися юридичною особою, яка припинила свою господарську діяльність. Вважає, що при цьому буде порушено в майбутньому права та охоронювані законом інтереси Позивача, а також буде неможливим виконати рішення суду та уникнути будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Оскільки юридична особа, яка припинала свою діяльність в результаті її ліквідації ніяким чином не зможе здійснити виплату Цюй Бо грошових коштів невиплачених при звільненні, середнього заробітку, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати зарплати.

Відповідно до положень ч.1 ст.153 ЦПК України, п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заява позивача про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

З урахуванням положень ст.153 ЦПК України сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликались, у зв`язку з чим, фіксація судового засідання не здійснювалась у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши подану заяву, матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Українська компанія при китайській корпорації металургії та промислового будівництва» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, середнього заробітку, компенсації втрати частини доходів у зв?язку з порушенням термінів виплати зарплати, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або з інших підстав, визначених законом.

За змістом ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується в тому числі: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи вінших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2)забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4)забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8)зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

А також в силу вимог ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Зазначене обмеження не поширюється на забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів керівника або роботодавця про застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, відмова в наданні відпустки, відсторонення від роботи чи посади, будь-яка інша форма дискримінації позивача тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч.3 цієї статті, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Як роз`яснено Верховним Судом України в п.4 Постанови Пленуму від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як вбачається з наданої заявником копії виписки з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадськиї формувань від 18.08.2025 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська компанія при китайській корпорації металургії та промислового будівництва» перебуває в стані припинення.

За приписами ч. 1 ст. 107 ЦК України кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов`язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов`язання, або забезпечення виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом.

Предметом спору є стягнення з ТОВ «Українська компанія при Китайській корпорації металургії та промислового будівництва» на коисть Цюй Бо грошові кошти, які не були виплачені йому при звільненні, з компенсанційними витратами.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

При цьому, відповідно до вимог ст. 112 ЦК України у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом;

2) у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності;

3) у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов`язкових платежів);

4) у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Крім того, положеннями ст. 240-1 КЗпП України передбачено, що у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язує ліквідаційну комісію або роботодавця (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Одночасно орган, який розглядає трудовий спір, визнає працівника таким, якого було звільнено за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу. На такого працівника поширюються пільги і компенсації, передбачені статтею 49-3 цього Кодексу для вивільнюваних працівників, а його зайнятість забезпечується відповідно до Закону України "Про зайнятість населення".

Таким чином, законодавством захищено майнові інтереси працівників у разі ліквідації підприємства.

З огляду на викладене є безпідставними твердження представника позивача щодо неможливості виконання рішення суду після ліквідаційної процедури.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Отже, заявником доказово не доведено, що невжиття обраних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити/унеможливити виконання рішення суду та ефективно поновити його порушені права, за захистом яких він звернувся до суду, в розрізі обраного ним, як позивачем способу захисту порушених прав.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість утруднення виконання рішення суду без підтвердження такого припущення доказами не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Суд зазначає, що при розгляді заяв про забезпечення позову не вирішується питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті. До предмету дослідження на цій стадії входить лише питання стосовно того, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим ефективний захист або поновлення порушених (оспорюваних) прав або інтересів позивачки.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що вимоги про заборону суб`єктам державної реєстрації, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в тому числі, але не виключно: державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам, які здійснюють діяльність на території України та іншим суб`єктам, що вчиняють реєстраційні дії з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, будь-яким іншим особам, наділеним функціями державного реєстратора проводити державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про припинення юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська компанія при Китайській корпорації металургії та промислового будівництва», не тільки є не співмірними з заявленими позовними вимогами, а взагалі не пов`язані з предметом спору у справі, отже у задоволенні заяви представника Цюй Бо ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.12-13,76-81,89,149-154,258-261, 354 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника Цюй Бо ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Українська компанія при китайській корпорації металургії та промислового будівництва» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, середнього заробітку, компенсації втрати частини доходів у зв?язку з порушенням термінів виплати зарплати відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк апеляційної скарги.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.А. Мазун