Справа № 404/9750/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Драного В.В.

за участю секретаря: Дятел О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленнм) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 22 421,74 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.06.2014 року ОСОБА_1 приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https:a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Проте в порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 16.10.2024 року має заборгованість в сумі 22 421,74 грн., яка складається з: 14 736,60 грн. - заборгованість за кредитом; 7 685,14 грн. заборгованість по відсоткам.

За таких обставин, просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі.

Разом з позовом АТ «Акцент-Банк» подано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи позивач не заперечує.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.12.2024 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України. Заяв, клопотань до суду не надходило, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17.06.2014 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 17.06.2014 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банк (а.с.15).

АТ «Акцент-Банк» є правонаступником прав та обов`язків Публічного Акціонерного товариства «Акцент-Банк», у зв`язку з тим, що рішенням загальних зборів акціонерів від 25.04.2018 р. змінено найменування з Публічного Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на АТ «Акцент-Банк», а також змінено тип акціонерного товариства з публічного на приватне, про що зазначено у п. 1.1. Статуту АТ «Акцент-Банк».

В анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом з памяткою клієнка, умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладання та згодна з його умовами.

В обґрунтування позовних вимог банк до анкети-заяви додав довідку за лімітами, довідку за картами, витяг з умов та правил надання банківських послуг у АТ "Акцент-Банк" розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» (а.с. 16 на звороті, 18 на звороті, 19-26).

Відповідно до розрахунку, наданого АТ «Акцент-Банк», заборгованість відповідача перед банком станом на 16.10.2024 року становить 22 421,74 грн., яка складається з: 14 736,60 грн. - заборгованість за кредитом; 7 685,14 грн. заборгованість по відсоткам (а.с. 4-14).

Позивач, використовуючи своє диспозитивне право, просить у позові стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 22 421,74 грн. та судові витрати.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Ч. 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку Банк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У п. 2.1.1.2.12 розділу 2.1.1 «Кредитні картки» Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банк, які викладені на банківському сайті ,зазначено, що банк випускає клієнту картку на підставі заяви, належним чином заповненої та підписаної клієнтом.

У матеріалах справи відсутня така заява від ОСОБА_1 про видачу останній саме кредитної картки.

Зі змісту анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг не вбачається жодної інформації, яка б свідчила про укладення саме кредитного договору, в ній не міститься інформації про його істотні умови, відсотки за користування кредитом тощо. Вказана анкета-заява взагалі не містить ніяких даних щодо обрання відповідачем банківських послуг, бажаного розміру кредитних коштів, крім особистих анкетних даних відповідача та її підпису.

Крім того, з аналізу вказаних норм випливає, що за кредитним договором позикодавець бере на себе обов`язок перерахувати кредитні кошти, а позичальник повернути на умовах визначених договором.

Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже з аналізу вказаних норм, належним доказом перерахування позикодавцем наданих кредитних коштів є виписка по рахунку позичальника про перерахування кредитних коштів.

Саме таку позицію висловив Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2020 року у справі 278/2177/15-ц.

Проте, позивачем не надано суду відповідних доказів на підтвердження укладення кредитного договору та виконання його умов.

Відповідно до частини першої статті 76, частини першої статті 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно змісту статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведена обставина оформлення кредитного договору та як наслідок отримання кредитних коштів позичальником ОСОБА_1 , в анкеті-заяві на яку посилається позивач, як на доказ укладення кредитного договору не вказано волевиявлення позичальника на отримання кредитних коштів, не надано доказів отримання та користування кредитними коштами, тобто банком не надано беззаперечних доказів на підтвердження своїх позовних вимог щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором, у зв`язку з чим позовні вимоги через недоведеність та необґрунтованість задоволенню не підлягають.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати за подання позовної заяви покладається на особу, яка подала позов, і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором від 17.06.2014 року в розмірі 22 421,74 грн. залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В.Драний