УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"09" грудня 2025 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Адамович О.Й., вирішуючи питання про можливість видати судовий наказ за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія «Нафтогаз України" про стягнення заборгованості за надані послуги зі споживання природного газу з ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія «Нафтогаз України" звернулося із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги зі споживання природного газу в розмірі 49202,62 грн, яка утворилась за період з 01.05.2022 року по 30.09.2025 року.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з огляду на наступне.

Нормами частини 1 статті 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Пунктом 3 частини 1 статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу містяться у ст. 163 ЦПК України.

Нормами п. 4 ч. 2 ст. 163 ЦПК України передбачено, що в заяві повинні бути зазначені вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а згідно з п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Наказне провадження - одне з видів проваджень цивільного судочинства, в якому без розгляду справи по суті на підставі безспірних вимог та доказів, поданих заявником, видається судовий наказ, згідно з яким з боржника стягуються грошові кошти. Одними з характерних ознак наказного провадження є: спрощена, оскільки має місце «урізана» цивільна процесуальна форма - на нього не поширюються принципи гласності, усності, безпосередності, змагальності; не може бути пред`явлено зустрічний позов; урізана модель стадійності цивільного процесу - немає попереднього судового засідання, судового розгляду справи по суті; сторони не повідомляються про видачу судового наказу; судовий наказ видається за відсутності сторін та видача судового наказу здійснюється лише на підставі безспірних письмових доказів, поданих заявником.

Водночас, дослідивши надані докази в обґрунтування заявлених вимог, суд вважає, що нарахування проведено з порушенням вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Правил постачання природного газу, які затверджені постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496.

Так, згідно приписів Закону України "Про житлово-комунальні послуги" нарахування за надані послуги та їх оплата здійснюються щомісячно (п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 3 ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 9 Закону).

Згідно Правил постачання природного газу розрахунковий період - газова доба та/або газовий місяць, визначені Кодексом газотранспортної системи на ринку природного газу, щодо якої (якого) між споживачем та його постачальником визначаються певні обсяги відбору/споживання природного газу та здійснюються відповідні розрахунки.

Всупереч викладеному, зі змісту документів, долучених до заяви про видачу судового наказу, документально не підтверджується правомірність нарахування обсягів використаного газу та відповідно нарахований розмір заборгованості за нього, яку просить стягнути на свою користь заявник.

Зі змісту відомостей про фінансове становище споживача ОСОБА_1 , який отримує послуги за адресою: АДРЕСА_1 , за лютий 2023 року споживачу ОСОБА_1 нарахований обсяг споживання природного газу 6183,65 куб. м., відповідно плата за споживання нарахована в розмірі 49202,62 грн. В той час як в інші періоди з 01.05.2022 по 01.01.2023 та за період з 01.03.2023 по 01.09.2025 нарахування обсягу споживання природного газу не здійснювалось взагалі.

Водночас, суд критично відноситься до можливості споживання протягом місяця в квартирі природного газу в таких об`ємах, а відтак вважає наданий розрахунок таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. В заяві відсутнє будь-яке обґрунтування проведення нарахування за спожитий природний газ в такому об`ємі із нарахуванням одночасно такого розміру заборгованості.

З огляду на викладене, суд вважає, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам, передбаченим п.4 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, оскільки заявником не надані безспірні письмові докази на підтвердження обставин, викладених в заяві про видачу судового наказу, щодо правомірності нарахування заборгованості та про її безспірний характер.

Отже, суд дійшов висновку, що на підставі документів, долучених до заяви про видачу судового наказу, не підтверджується безспірність та правильність заявленої до стягнення грошової вимоги, що виключає можливість задовольнити вимогу стягувача в наказному провадженні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Беручи до уваги, що заява подана з порушеннями вимог п.4 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, суд вбачає підстави для відмови у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст.163,165 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія «Нафтогаз України" про стягнення заборгованості за надані послуги зі споживання природного газу з ОСОБА_1 .

Роз`яснити, що відповідно до частини першої статті 166 Цивільного процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту їх підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. Й. Адамович