У Х В А Л А

Іменем України

19 листопада 2025 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Слободянюк А.В., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду м. Києва через підсистему ЕСІТС «Електронний суд» надійшла вищевказана позовна заява.

За результатами проведеного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передана до провадження судді Слободянюк А.В.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано заявнику десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем не надано належних доказів надсилання відповідачу копій поданих до суду документів в достатньому для їх ідентифікації обсязі, з повним описом вкладення в цінний лист за переліком вказаним в позовній заяві, а також не надано обґрунтований розрахунок сум, що підлягають стягненню з відповідача.

З урахуванням того, що позивач та його представник мають зареєстровані кабінети в системі «Електронний суд», 21 жовтня 2025 року вказану ухвалу суду було доставлено до зареєстрованих електронних кабінетів позивача та представника позивача, про що свідчать відповідні довідки, які містяться в матеріалах справи.

Згідно ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

14 листопада 2025 року на усунення недоліків, від представника позивача через підсистему "Електронний суд" надійшла заява на усунення недоліків з додатком - копією надано обгрунтований розрахунок сум, що підлягають стягненню з відповідача.

Тобто з огляду на зазначене, враховуючи що ухвала була доставлена до електронного кабінету позивача та представника позивача 21 жовтня 2025 року, граничний строк для усунення недоліків даної позовної заяви було 31 жовтня 2025 року включно.

Вбачається, що наведена заява про усунення недоліків подана представником позивача з пропуском десятиденного терміну, встановленого судом в ухвалі від 10 жовтня 2025 року.

Відповідно до заяви, представник позивача не звертався до суду із клопотанням про продовження або поновлення процесуального строку на виконання вимог зазначеної ухвали суду.

Тобто вбачається, що стороною позивача не виконано вимоги судового рішення щодо залишення позову без руху, у строк встановлений ухвалою суду.

Крім того, до заяви про усунення недоліків не надано належних доказів надсилання відповідачу копій поданих до суду документів в достатньому для їх ідентифікації обсязі, з повним описом вкладення в цінний лист за переліком вказаним в позовній заяві, про що було зазначено судом в ухвалі від 10 жовтня 2025 року про залишення позовної заяви без руху.

Як вбачається з матеріалів справи, вимоги ухвали судді від 10 жовтня 2025 року станом на 31 жовтня 2025 року, позивачем не усунуто.

Як зазначено у позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Чірікоста і Віола проти Італії», сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання.

Відповідно до п. 2, 6 ч. 2 ст. 43, ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники справи та їх представники зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії встановлені судом та добросовісно користуватися своїми процесуальними правами.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач у встановлений термін в ухвалі про залишення позовної заяви без руху не усунув недоліки, позовна заява вважається не поданою та повертається позивачеві.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що повернення позовної заяви, відповідно до ч.7 ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків позивач має право повторно звернутися до суду із зазначеною позовною заявою, суддя вважає за необхідне позовну заяву визнати неподаною та повернути позивачу, в зв`язку з не усуненням недоліків.

Керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК Україні, суддя,

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, визнати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стати підставою для її повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя А.В. Слободянюк