Єдиний унікальний номер 725/3053/23
Номер провадження 2/725/364/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2025 року

Чернівецький районний суд міста Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н.В.

за участю секретаря судового засідання Соник А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління» про поновлення на роботі, -

в с т а н о в и в:

У квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Чернівецьке тролейбусне управління» (далі КП «ЧТУ»), в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення, поновити його на роботі на посаді водія тролейбуса та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову вказував, що з 19 серпня 2010 року він працював у КП «ЧТУ» на посаді кондуктора громадського транспорту, а з травня 2021 року - водієм тролейбусу. У вересні 2022 року адміністрація КП ЧТУ проявила до нього упереджене ставлення і наказом № 342-К від 2 вересня 2022 року його було звільнено з роботи, однак рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 лютого 2023 року його звільнення визнано незаконним та поновлено на роботі.

В подальшому, 20 лютого 2023 року КП ЧТУ на підставі рішення суду його було поновлено на роботі, однак фактично не допущено до виконання обов`язків водія тролейбусу та призначено атестацію на 21 лютого 2023 року. При цьому вважає, що відповідач безпідставно та у порушення вимог закону призначив дану атестації. Крім того, 21 лютого 2023 року під час проходження атестації йому сказали щоб він йшов готуватися та атестація буде проведена 1 березня 2023 року. Оскільки відповідачем не проводилися будь-які заходи щодо допущення його до роботи, зокрема не було роз`яснено які саме обов`язки він до проходження атестаційної комісії має виконувати та не визначено місця його роботи, він пішов готуватися. 23 лютого 2023 року йому зателефонував начальник служби руху ОСОБА_2 і запитав чому він прогулює, вказав що він перебуває в нарядах на кожен день і запросив для написання пояснювальної з підстав відсутності на роботі. В подальшому, а саме 24 лютого 2023 року у зв`язку із погіршення стану здоров`я він звернувся до лікаря і перебував на лікарняному, про що того ж дня повідомив центрального диспетчера та інших посадових осіб ЧТУ. Однак, 16 березня 2023 року після виходу з лікарняного його запросили до відділу кадрів, де ознайомили з наказом про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Вважає даний наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки у дні, які ставляться йому у провину як відсутність на роботі, він на роботі перебував. Крім того, після поновлення на роботі його роботодавцем фактично не було допущено до виконання обов`язків водія тролейбусу та не було проведено усіх необхідних інструктажів, не зважаючи на те, що роботодавцем незаконно було поставлено його у наряди - резерв, перебування в якому покладало обов`язки виходу на лінію у разі відсутності іншого водія. При цьому, без проведення атестації, всіх інструктажів та стажування за кермом більше 20 годин він виконувати обов`язки водія права не мав. Тому вважає, що включення відповідачем його у наряди резерв є неправомірним та свідчить про провокацію зі сторони адміністрації до вчинення ним порушення Інструкцій та вимог щодо водія громадського пасажирського транспорту, у зв`язку із чим він неодноразово викликав поліцію.

Також зазначав, що і в подальшому роботодавець, а саме після виходу з лікарняного продовжив незаконно ставити його у резерв, а саме 17 березня 2023 року з 6 години 00 хвилин до 9 години 00 хвилин, 18 березня 2023 року з 6 години 00 хвилин до 9 години 00 хвилин, 19 березня 2023 року з 9 години 00 хвилин до 9 години 00 хвилин, 20 березня 2023 року у нього був вихідний, 21 березня 2023 року, 22 березня 2023 року та 23 березня 2023 року - з 14 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин. При цьому, 23 березня 2023 року у нього була перездача іспитів, однак в подальшому повідомили, що він підлягає звільненню. Разом з тим, не зважаючи на повідомлення про звільнення, 24 березня 2023 року він знову перебував в резерві з 14 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин. Крім того, 24 березня 2023 року роботодавець без законної підстави вимагав, що б він підписав інструктажі з техніки безпеки та охорони праці заднім числом, без фактичного проведення інструктажів, на що він вкотре викликав працівників поліції. В подальшому, йому повідомили, що з 25 по 26 березня 2023 року у нього вихідні дні, а 27 березня він має з`явитися у відділ кадрів та ознайомитися з наказом.

Крім того вказував, що перебуваючи на роботі, 24 березня 20-23 року він здійснив фотофіксацію нарядів, згідно яких його прізвище було викреслено, а зателефонувавши центральному диспетчеру, остання йому повідомила, що він в ці дні перебуває у нарядах. Прийшовши 24 березня 2023 року на роботу, диспетчер відмітила йому шляховий лист, 25 березня 2023 року диспетчер відмовився вже відмічати шляховий лист, а 27 березня 2023 року йому повідомили, що його звільнено наказом від 24 березня 2023 року № 112-к відповідно до якого його було звільнено з роботи з посади водія тролейбусу ІІІ класу відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України, а саме за систематичне без поважних причин невиконання своїх посадових обов`язків.

Проте вважає даний наказ незаконним та таким що підлягає скасуванню, оскільки винесений роботодавцем з порушенням норм трудового законодавства та за відсутності доказів щодо наявності його вини в частині систематичного порушення та невиконання ним трудових обов`язків та правил внутрішнього трудового розпорядку.

Посилаючись на вказане, просив визнати незаконними та скасувати накази про накладення дисциплінарного стягнення та наказ про звільнення, а також поновити його на роботі та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник підтримали поданий позов з підстав, вказаних у позові та поданих уточнень щодо заявлених позовних вимог та просили позов задовольнити в повному обсязі посилаючись на недотримання роботодавцем при звільненні норм трудового законодавства.

Представник КП ЧТУ заперечував проти задоволення позовних вимог вказуючи на їх необґрунтованість, а також зазначив, що роботодавцем законно було винесено наказ від 24 березня 2023 року № 112-к про звільнення ОСОБА_3 на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин своїх обов`язків, а саме у зв`язку із діями, що дезорганізують роботу підприємства, порушеннями ділового етикету у взаєминах з іншими працівниками та порушенням режиму праці, визначеного наказом керівника, на підставі висновку службового розслідування від 24 березня 2023 року , а також п. 3.2, п. 11 ч. 4.1, п.13 ч. 4.1 Правил внутрішнього розпорядку КП «ЧТУ», зокрема з урахуванням неодноразового притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган, негативної характеристики та висновків атестаційної комісії.

Свідки ОСОБА_2 начальник служби руху КП ЧТУ, будучи допитаним в суді в якості свідка повідомив, що ОСОБА_1 працював на підприємстві водієм тролейбуса ІІІ класу та перебував у трудових відносинах з Управлінням до тих пір, доки не почав порушувати свої посадові обов`язки, був його підлеглим. Після поновлення 20 лютого 2023 року на роботі ОСОБА_1 на підставі рішення суду, останнього було включено до наряду та поставлено в резерв. При цьому вказав, що водії ставляться в резерв у випадку, якщо щось змінюється у основного водія і він з поважних причин не може вийти на лінію, тоді водій який перебуває в резерві його замінює. Перебування в резерві потребувало знаходження на робочому місці, однак ні 21 лютого 2023 року, ні 22 лютого 2023 року ОСОБА_1 не було, у зв`язку із чим були складені відповідні акти та написані доповідні на ім`я керівника. Також вказав, що наряди формуються кожного дні та з даними нарядами ознайомлюються водії шляхом надсилання у «Вайбері» та розміщенням на дошці оголошення. В подальшому, у зв`язку із відсутністю позивача на роботі, до останнього було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Також суду вказав, що наказом про поновлення ОСОБА_1 на роботі було вирішено провести йому позачергову атестацію, яка була призначена на 21 лютого 2023 року, однак оскільки позивач не був готовий , проведення атестації перенесли на 1 березня 2023 року. У зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 на лікарняному, атестація була призначена на 24 березня 2023 року, однак він її не пройшов у зв`язку із незнанням матеріалу та комісією було прийнято рішення рекомендувати ОСОБА_1 до звільнення. Під час проходження атестації позивач поводив себе нахабно, здійснював фотографування білетів та жодним чином не реагував на зауваження, а в подальшому викликав працівників поліції. Крім того, підтвердив, що без проходження атестації, водій не може бути допущений до керування тролейбусом на лінії. Також вказав, що позивач відмовлявся від проходження інструктажів, а без їх проходження він не міг бути допущений до роботи. У зв`язку із систематичним порушення трудових обов`язків та правил внутрішнього розпорядку позивача на підставі наказу від 24 березня 2023 року звільнили з роботи. Чому позивача було включено у наряд після його звільнення йому невідомо.

Свідок ОСОБА_4 інженер з охорони праці КП ЧТУ, будучи допитаним в ході розгляду справи, суду пояснив, що після поновлення на роботі ОСОБА_1 в обов`язковому порядку повинен був пройти вступний інструктаж по охороні праці, однак ОСОБА_1 відмовився із проходження визначених законом інструктажів, у зв`язку із чим не був допущений до роботи та про даний факт він повідомляв керівництву у поданій ним доповідній записці. Також вказав, що позивач не пройшов кваліфікаційну атестацію, у тому числі зі знань законодавства про охорону праці та в подальшому було прийнято рішення про його звільнення.

Свідок ОСОБА_5 технік тролейбусного управління, суду пояснила, що кожного дні до 17 години нею формуються наряди на наступний день, які розміщуються на дошці оголошення та кожен водій самостійно приходить та ознайомлюється з нарядом. Загальний наряд формується в кінці кожного місяця. Чи розсилався наряд у групі «Вайбер» вона не пам`ятає, однак на сьогоднішній день він надсилається також в даному месенджері. Також вказала, що якщо водій перебуває у резерві, то у встановлені години резерву він має бути на підприємстві, оскільки час перебування в резерві є оплачуваним. Підтвердила й звернення до керівництва з доповідною щодо відсутності ОСОБА_1 на роботі.

Свідок ОСОБА_6 диспетчер КП ЧТУ, суду повідомила, що 22 лютого 2023 року ОСОБА_7 згідно наряду перебував у резерві, однак в цей день його не було на роботі, про що нею було написана доповідна на ім`я керівника підприємства. Також вказала, що перебування водія в резерві означає необхідність такого водія перебувати на робочому місці, оскільки можуть виникати непередбачувані ситуації, за яких такий водій може замінити основного водія на лінії.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами докази на підтвердження своїх вимог та заперечень суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст.3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Разом з тим, у судових справах, що випливають з трудових відносин, тягар доказування правомірності прийнятих рішень, вчинених дій покладається, як правило, на роботодавця (Постанова ВС від 13.11.19 року у справі № 207/1385/16-ц, постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 09 вересня 2022 року у справі № 174/144/21).

Судом в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 з 18 серпня 2010 року по 24 березня 2023 року працював у КП «ЧТУ» спочатку на посаді контролера, а в подальшому водієм тролейбусу ІІІ класу.

Наказом КП ЧТУ від 2 вересня 2022 року № 342-к позивач був звільнений з роботи.

Однак, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено, скасовано наказ КП «Чернівецьке тролейбусне управління» від 2 вересня 2022 року № 342-к «Про звільнення» та поновлено ОСОБА_1 з 2 вересня 2022 року на посаді водія тролейбусу ІІІ класу , а також стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 74 886 грн. Крім того даним рішенням суду допущено негайне його виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді водія тролейбусу ІІІ класу ( а.с.10-11, 122143 т. 1).

В подальшому, на виконання рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 лютого 2023 року, наказом КП «Чернівецьке тролейбусне управління» від 20 лютого 2023 року № 71-к, на підставі Положення про атестаційну комісію підприємств міського електротранспорту з визначення кваліфікації водіїв трамвая та тролейбуса, затвердженого наказом № 70 від 31 березня 2024 року Держжитлокомунгоспу України, поновлено ОСОБА_1 на посаді водія тролейбусу ІІІ класу, організовано виплату ОСОБА_1 коштів в розмірі середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі стягнення за один місяць, а також 21 лютого 2023 року о 14 годині 00 хвили призначено проведення позачергової атестації водія тролейбуса ІІІ класу ОСОБА_1 , яка повинна бути проведена згідно «Положення про атестаційну комісію підприємств міського електротранспорту з визначення кваліфікації водіїв трамвая та тролейбуса.

Також вказаним наказом зобов`язано начальника служби руху ОСОБА_2 не пізніше ніж за 3 години до початку атестації підготувати відгук-характеристику і атестаційний лист та ознайомити працівника, який підлягає атестації ( а.с.12 - 13, т. 1)

Наказом КП «Чернівецьке тролейбусне управління» від 16 березня 2023 року № 99-к, на підставі службової доповідної начальника служби руху ОСОБА_2 від 27 лютого 2023 року, актів відсутності на роботі від 22 лютого 2023 року та 23 березня 2023 року, доповідних диспетчерів ОСОБА_6 від 22 лютого 2023 року та ОСОБА_1 від 23 лютого 2023 року, а також техніка ОСОБА_5 від 28 лютого 2023 року щодо відсутності на роботі згідно нарядів водія тролейбуса ОСОБА_1 21 лютого 2023 року та 25 лютого 2023 року, за відсутність на робочому місці згідно нарядів ОСОБА_1 оголошено догану ( а.с. 14, 35, т. 1).

В подальшому, наказом КП «Чернівецьке тролейбусне управління» від 24 березня 2023 року № 112-к у зв`язку із діями, що дезорганізують роботу підприємства, порушеннями ділового етикету у взаєминах з іншими працівниками та порушенням режиму праці, визначеного наказом керівника, на підставі висновку службового розслідування від 24 березня 2023 року, а також п. 3.2, п. 11 ч. 4.1, п.13 ч. 4.1 Правил внутрішнього розпорядку КП «ЧТУ», враховуючи, що особа раніше неодноразово притягувалася до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган, негативної характеристики та висновків атестацій, ОСОБА_1 звільнено з посади водія ІІІ класу на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин своїх обов`язків ( а.с. 15, т. 1).

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи

Згідно з частиною другою статті 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення (частина перша статті 147 КЗпП).

Порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) й повідомляється працівникові під розписку (частини третя-четверта статті 149 КЗпП).

Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені у статтях 40, 41 КЗпП України.

Зокрема, згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного та громадського стягнення.

При цьому, зі змісту ст.147 КЗпП України вбачається, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Статтями 148, 149 КЗпП України встановлено, що дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Враховуючи правові позиції Верховного Суду висловлені у постановах від 25.06.2018р. у справі №714/395/17, від 13.05.2020 у справі №826/1001/16, від 31.07.2019 р. у справі №808/1509/16, від 02.02.2021р. у справі №813/6440/15 для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він учинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, і щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову.

Під час вирішення питання щодо правомірності наказу про звільнення за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України суд зобов`язаний перевірити всі накази про накладення дисциплінарного стягнення, які ввійшли в систему для звільнення, незалежно від того, чи оскаржувався кожен наказ окремо в установленому законом порядку. Лише правомірно накладені стягнення можуть враховуватись і бути підставою для звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

Водночас правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами (див. постанови Верховного Суду від 26 січня 2024 року у справі № 643/19450/20, від 14 лютого 2024 року у справі № 537/4343/20).

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у справі №452/970/17 дійшла висновку про те, що складовими дисциплінарного проступку, що характеризують його об`єктивну та суб`єктивну сторони, є: дії (бездіяльність) працівника; невиконання або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між його діями (бездіяльністю) та невиконанням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність роботодавцем наявності будь-якої з цих складових виключає наявність дисциплінарного проступку.

В постанові від 29 листопада 2019 року у справі №808/965/17 Верховний Суд зазначив, що службове розслідуванням - це комплекс заходів, які здійснюються з метою уточнення причин, установлення обставин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, відповідальність за яке передбачена законодавством України, та ступеня вини особи (осіб), яка вчинила це правопорушення.

Висновок службового розслідування, в якому відображено узагальнений опис виявлених порушень норм законодавства, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо породжує правові наслідків для суб`єктів відповідних правовідносин і має обов`язковий характер.

За своєю правовою природою висновок службового розслідування є службовим документом, який фіксує факт проведення службового розслідування і є носієм доказової інформації про обставини, що стали підставами для його призначення.

Висновки службового розслідування не породжують обов`язкових юридичних наслідків. Зафіксовані в результатах службового розслідування обставини можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень суб`єкта владних повноважень, в основу яких покладені зазначені в ньому висновки. Отже, висновок за результатами службового розслідування є лише носієм певної інформації.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі №6-2801цс15 зроблено правовий висновок про те, що пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Однак правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Разом з тим, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності (постанова від 02.12.2020 у справа № 296/5094/17). Отже, у трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості, згідно з яким не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість.

Таким чином, у судових справах, що випливають з трудових відносин, тягар доказування правомірності прийнятих рішень, вчинених дій покладається, як правило, на роботодавця (Постанова ВС від 13.11.19 у справі № 207/1385/16-ц).

Саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок (постанова ВС від 19.09.2019 року у справі № 756/13546/16-ц).

Зокрема, звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 вказував про незаконність призначення йому атестації з перевірки теоретичних знань водія тролейбуса та інших інструкцій та правил, без проведення якої він не міг бути допущений до виконання своїх безпосередніх обов`язків як водія тролейбусу й відповідно при фактичному поновленні на роботі роботодавцем не було повідомлено йому які саме обов`язки він має виконувати до проходження атестації, а також не визначено його робоче місце, а тому подальші накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та звільнення підлягають скасуванню.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, наказом КП «Чернівецьке тролейбусне управління» від 20 лютого 2023 року № 71-к, ОСОБА_1 поновлено на посаді водія тролейбусу ІІІ класу, а також 21 лютого 2023 року о 14 годині 00 хвили призначено проведення позачергової атестації водія тролейбуса ІІІ класу.

Призначення позивачу атестації відбулося на підставі рішення атестаційної комісії КП «Чернівецьке тролейбусне управління» від 21 лютого 2023 року, згідно якого проведення атестації ОСОБА_1 прийнято у зв`язку із невиконання ним службових обов`язків протягом п`яти місяців та атестацію призначено на 21 лютого 2023 року ( а.с. 13, 93 т. 1). На копії рішення наявні заперечення позивача зі змісту яких убачається , що комісія надала час на підготовку з 21 лютого 2023 року по 1 березня 2023 року та не було надано білетів з ПДР.

В свою чергу, з протоколу засідання позачергової повторної атестаційної комісії з перевірки теоретичних знань водія тролейбуса від 1 березня 2023 року № 20 атестаційна комісія не провела позачергову атестацію водія тролейбуса ОСОБА_1 на перевірку знань у зв`язку із неявкою позивача ( а.с. 92, т. ). При цьому, як убачається з копії даного протоколу, ОСОБА_1 не з`явився у зв`язку із перебиванням на лікарняному.

З протоколу засідання позачергової повторної атестаційної комісії з перевірки теоретичних знань водія тролейбуса від 20 березня 2023 року № 22 атестаційна комісія провела позачергову атестацію водія тролейбуса ОСОБА_1 на перевірку знань з ПДР, ПЕТ, правил ПБ і ЦЗ, робочих інструкцій та надання першої допомоги потерпілим під час ДТП і нещасних випадків, за результатами якої ОСОБА_1 не склав жодної з перелічених дисциплін ( а.с. 91, т. 1).

В подальшому, як убачається з протоколу засідання позачергової повторної атестаційної комісії з перевірки теоретичних знань водія тролейбуса від 23 березня 2023 року № 25 атестаційна комісія прийняла рішення, що за результатами проведеної позачергової повторної атестаційної перевірки знань встановлено, що теоретичні знання водія ІІІ класу ОСОБА_1 не відповідають кваліфікації на рівні необхідному для виконання покладених обов`язків, у зв`язку із цим було вирішено за неможливе допустити останнього до самостійної роботи водієм тролейбуса та припинити трудові відносини у зв`язку із не проходженням повторної атестації (а.с. 90, т. 1). З даним рішенням позивач не погодився та вказав, що має намір його оскаржувати.

Так, порядок утворення, завдання та повноваження атестаційної комісії з визначення кваліфікації водіїв трамвая та тролейбуса (далі - атестаційна комісія) на підприємствах міського електротранспорту (далі - підприємства), а також порядок атестації працівників (водіїв, кондукторів, технічного персоналу) на відповідність займаній посаді, визначення складу комісії (керівник, інженерно-технічні працівники, відділ кадрів), критерії оцінки визначається Положенням про атестаційну комісію підприємств міського електротранспорту з визначення кваліфікація водія трамвая та тролейбуса, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 30 червня 2004 року № 806/9405.

Зокрема, згідно п. 2.1. розділу 2 Положення, визначення атестаційною комісією кваліфікації водіїв проводиться у разі: тривалої перерви (більше одного року) в практичній роботі з керування рухомим складом міського електротранспорту; переходу на роботу з іншого підприємства міського електротранспорту; скоєння порушень Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, Правил експлуатації трамвая та тролейбуса, та інших нормативно-правових актів з питань безпеки руху.

Відповідно до п. 2.2. розділу 2 Положення, водії трамвая (тролейбуса), що мають перерву в керуванні рухомим складом міського електротранспорту більше одного року, а також ті, які перейшли на роботу з іншого підприємства, можуть бути допущені до роботи лише після підтвердження атестаційною комісією їх теоретичних знань з Правил дорожнього руху та Правил експлуатації, будови рухомого складу, що експлуатується на даному підприємстві, а також практичних навичок у керуванні трамваєм (тролейбусом) в обсязі вимог кваліфікаційної характеристики присвоєної йому кваліфікації та стажування на лінії протягом 70-140 годин. Тривалість стажування встановлюється атестаційною комісією підприємства залежно від стажу роботи, строку перерви в роботі, рівня професійних знань та навичок.

Згідно п. 2.3. розділу 2 Положення, водії трамвая (тролейбуса), що мали перерву в роботі від 6 до 12 місяців, а також у разі направлення їх для роботи на рухомому складі інших типів (марок) повинні пройти стажування з практичного керування на зазначених типах (марках) рухомого складу не менше 20 годин.

В окремих випадках залежно від стажу роботи водія та виявлених навичок керування рішенням атестаційної комісії стажування у зазначеному обсязі може призначатися у разі перерви в роботі менше 6 місяців.

Тривалість стажування водіїв не повинна перевищувати 10 годин за одну зміну (п.2.4 розділу 2 Положення).

Крім того, згідно п. 2.5. розділу 2 Положення, визначення кваліфікації водіїв здійснюється шляхом перевірки їхніх знань Правил дорожнього руху, Правил експлуатації, будови рухомого складу та інструкцій водія, затверджених керівником підприємства (далі - інструкції), а також володіння ними практичними навичками керування трамваєм (тролейбусом).

Перевірка теоретичних знань водіїв проводиться усно, письмово або з використанням технічних засобів в обсязі, передбаченому програмою навчання для відповідного рівня кваліфікації водіїв. Порядок перевірки обирається комісією самостійно ( п 2.6 Положення)

Згідно п. 2.7. Положення, перевірка володіння водіями практичними навичками керування трамваєм (тролейбусом) повинна проводитися під час руху на лінії із постановкою завдань, передбачених програмою підготовки водіїв. Перелік маршрутів руху, на яких проводиться екзамен, затверджується керівником підприємства.

У разі виявлення під час атестації незадовільних знань Правил дорожнього руху та Правил експлуатації, інструкцій або недостатніх навичок керування трамваєм (тролейбусом) водій до роботи не допускається і йому призначається повторний теоретичнийабо практичний екзамен.

Повторний екзамен призначається не раніше ніж через 5 днів, при цьому можлива повторна перевірка навичок керування після додаткового стажування не менше ніж 20 годин.

У разі, якщо водій упродовж трьох разів не склав практичного екзамену, наступний екзамен призначається лише після проходження повного курсу навчання з практичного керування, що підтверджується довідкою навчального закладу ( п. 2.8. Положення).

При цьому, встановлено судом та убачається з рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 лютого 2023 року, позивача звільнено на підставі наказу КП ЧТУ від 2 вересня 2022 року № 342-К з посади водія тролейбусу та поновлено на роботі наказом КП ЧТУ від 20 лютого 2023 року , тобто у період з 2 вересня 2022 року по 20 лютого 2023 року він не виконував своїх обов`язків водія тролейбуса, що складало: 5 місяців 18 днів й відповідно до Положення про атестаційну комісію підприємств міського електротранспорту з визначення кваліфікації водія трамвая та тролейбуса, позивач як такий, що мав перерву в роботі 5 місяців та 18 днів підлягав згідно п. 2.3. розділу 2 Положення за рішенням атестаційної комісії проходженню стажування з практичного керування не менше 20 годин й відповідно міг бути допущений до роботи (виходу на лінію) лише після перевірки його практичних навичок та стажування, а не після підтвердження атестаційною комісією його теоретичних знань з Правил дорожнього руху та Правил експлуатації, будови рухомого складу, що експлуатується на даному підприємстві тощо.

Таким чином, враховуючи вищевказані вимоги закону, КП ЧТУ безпідставно наказом про поновлення ОСОБА_1 на роботі від 20 лютого 2023 року призначило позивачу проведення атестації теоретичних знань з Правил дорожнього руху та Правил експлуатації, будови рухомого складу, що експлуатується на даному підприємстві тощо.

Разом з тим, не зважаючи на те, що проведення атестації ОСОБА_1 було призначено у порушення вимог Положенням про атестаційну комісію підприємств міського електротранспорту з визначення кваліфікація водія трамвая та тролейбуса, зареєстрованого Міністерстві юстиції України 30 червня 2004 року № 806/9405, позивач погодився на проведення атестаційною комісією позачергової атестації на перевірку знань з ПДР, ПЕТ, правил ПБ і ЦЗ, робочих інструкцій та надання першої допомоги потерпілим під час ДТП і нещасних випадків тощо.

При цьому, як вже було встановлено судом, відповідно до вимог Положення про атестаційну комісію підприємств міського електротранспорту з визначення кваліфікація водія трамвая та тролейбуса, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 червня 2004 року № 806/9405, зокрема п. 2.2. розділу 2 Положення, ОСОБА_1 як водій тролейбусу не міг бути допущений до роботи без рішення комісії про підтвердження атестаційною комісією його теоретичних знань з Правил дорожнього руху та Правил експлуатації, будови рухомого складу, що експлуатується на даному підприємстві, а також практичних навичок у керуванні трамваєм (тролейбусом) в обсязі вимог кваліфікаційної характеристики присвоєної йому кваліфікації та відповідно стажування на лінії.

Разом з тим, як встановлено судом та даний факт не заперечується стороною відповідача, ОСОБА_1 після поновлення на роботі на підставі наказу від 20 лютого 2023 року був включений до наряду водії тролейбусів на лютий 2023 року та березень 2023 року й відповідно перебував у резерві, тобто фактично у порушення Положення про атестаційну комісію підприємств міського електротранспорту з визначення кваліфікація водія трамвая та тролейбуса, був допущений до роботи без підтвердження атестаційною комісією його теоретичних знань та без стажування з практичного керування не менше 20 годин.

При цьому, факт включення позивача до нарядів підтверджується наявними у матеріалах справи копіями нарядів та показами свідків, зокрема начальника служби руху та диспетчера.

Зокрема, з копії табелю обліку робочого часу на лютий 2023 року убачається що ОСОБА_1 у період з 21 по 24 лютого2023 року мав працювати у першу зміну, 25 лютого 2023 року був вихідним та з 26 по 28 лютого 2023 року повинен був працювати у другу зміну ( а.с. 15-16, т. 2). Однак з наданих копій нарядів на 21 лбтого 2023 року, 22 лютого 2023 року, 23 лютого 2023 року та 24 лютого 2023 року наявні дані щодо перебування ОСОБА_1 у перерві лише 23 та 24 лютого 2023 року ( а.с. 17-24, т. 2).

Також дані щодо включення ОСОБА_1 у резерв наявні у наряді на 25 лютого 2023 року ( а.с. 23, 24 т. 2), хоча згідно табелю 25 лютого 2023 року позивач значиться як вихідний.

Згідно табелю обліку робочого часу водії тролейбусів на березень 2023 року, ОСОБА_1 у період з 16 по 20 березня мав працювати у першу зміну, 16 березня 2023 року був вихідним та з 26 по 28 березня 2023 року повинен був працювати у другу зміну ( а.с. 25-26, т. 2).

Однак належних доказів щодо включення позивача у березні 2024 року до наряду в резерв суду не надано.

При цьому, як пояснили суду допитані в ході розгляду справи свідки працівники КП ЧТУ та представник відповідача, перебування водія тролейбуса в резерві означає, що він не на лінії, а готовий вийти на маршрут за потребою, він включений до графіку роботи, однак не виконує рейсів, а чекає на виклик, може бути на базі, проходити інструктаж та очікувати, наприклад при дефіциті кадрів або поломки, що виходу на маршрут та замінити основного водія.

Таким чином, ОСОБА_1 не зважаючи на те, що не міг бути допущений до роботи без рішення комісії про підтвердження атестаційною комісією його теоретичних знань з Правил дорожнього руху та Правил експлуатації, будови рухомого складу, що експлуатується на даному підприємстві, а також практичних навичок у керуванні трамваєм (тролейбусом) в обсязі вимог кваліфікаційної характеристики присвоєної йому кваліфікації та відповідного стажування на лінії, фактично та у порушення вищевказаного Положення роботодавцем був допущений до виконання своїх посадових обов`язків.

Так, згідно вимог Робочої інструкції водія тролейбуса, водій при виконанні покладених на нього обов`язків повинен мати при собі : посвідчення на право керування тролейбусом, книжку водія та талон на проходження інструктажу з БР видану КП «ЧТУ», дорожній лист, а також водій проходить медогляд і перевірку знань будови тролейбуса, знати ПТБ , ПДР, ПЕТТ, з охорони праці, інструкцію водія в терміни встановлені діючими документами. Водій у якого вилучена книжка водія до керування тролейбусом не допускається, а питання про його дисциплінарну відповідальність і подальшу роботу на посаді водія вирішується керівництвом підприємства у відповідності з чинним законодавством за поданням атестаційної комісії з визначення кваліфікації водія тролейбуса.( п. 2.2. Інструкції).

Відповідно до п. 4.1 Інструкції водій перед виїздом на лінію, згідно з нарядом зобов`язаний прибути до центрального диспетчера у час зазначений у наряді, пред`явити у розгорнутому вигляді посвідчення на право керування тролейбусом та книжку водія з талоном про проходження інструктажів з БР, а також одержати дорожній лист, пройти перед рейсовий медичний огляд з відповідним оформленням документально, отримати розклад руху , технічний журнал тролейбуса, звірити годинник.

Крім того, згідно п. 7.1 Робочої інструкції водія тролейбуса, водій має право не виконувати розпорядження посадових осіб, якщо вони суперечать вимогам цієї Інструкції, ПДР, ПЕТТ і створюють загрозу безпеці ( а.с. 151 159, т. 1).

При цьому, ОСОБА_1 неодноразово вказував, що дії роботодавця щодо включення його до наряду у резерв без підтвердження його кваліфікації на підставі рішення атестаційної комісії можуть свідчити про наявність провокацій з їхньої сторони щодо вчинення ним порушення Інструкції водія, а також вказував про це й у письмових поясненнях.

Зокрема, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 грудня 2021 року у справі № 761/7660/21 (провадження № 61-19038св20), зазначено, що «за передбаченими пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України). У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, пункту 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця. Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної та громадської відповідальності, та порушив її знову».

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі № 766/7760/17 (провадження № 61-46608св18), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суд від 12 лютого 2020 року у справі № 760/4126/18-ц, на які є посилання в касаційній скарзі.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2020 року у справі № 466/150/17 (провадження № 61-43009св18) вказано, що «для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 липня 2019 року в справі № 363/4221/16-ц (провадження № 61-28075св18)».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 травня 2020 року у справі № 755/6249/18 (провадження № 61-47950св18) зазначено, що «для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) допущення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше».

Такий висновок підтверджено, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 9901/743/18 (провадження № 11-914заі19).

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

А відтак, для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) допущення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше, тобто систематичності.

Слід зазначити, що вирішуючи спори про визнання незаконним звільнення з підстав, передбачених пунктом 3 статті 40 КЗпП України, суд повинен дати оцінку правомірності притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, застосування до працівника дисциплінарного стягнення, що передували звільненню працівника на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України.

Вирішуючи спір про поновлення працівника на роботі, звільненого за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, суд перевіряє законність всіх попередніх стягнень, які за висновком роботодавця, входять до системи для звільнення (річний строк та інше).

Отже, незалежно від того чи оспорює позивач такі накази, суд перевіряє законність таких наказів про оголошення доган, які передували звільненню за систему порушень.

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_1 звільнено з посади водія тролейбуса, зокрема за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків та правил внутрішнього трудового розпорядку, суд повинен перевірити законність всіх попередніх стягнень, які за висновком роботодавця, свідчать про систематичність порушень та є підставою для звільнення позивача на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України.

Зокрема, зі змісту наказу КП «ЧТУ» від 16 березня 2023 року № 99-к «Про оголошення догани» убачається, що останній був виданий за порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни та правил внутрішнього розпорядку , а саме за відсутності позивача на робочому місці згідно нарядів водія тролейбусу 21 лютого 2023 року та 22 лютого 2023 року без поважних причин ( а.с. 14, 35, т. 1).

Так, з доповідної диспетчера ОСОБА_6 від 22 лютого 2023 року убачається, що остання доводить до відома начальника КП ЧТУ про те, що 22 лютого 2023 року водій ОСОБА_1 не вийшов у резерв згідно наряда на 6 годину 00 хвилин ( а.с.28, 83 т.. 1).

Відповідно до акту від 22 лютого 2023 року, складеного працівниками КП ЧТУ, а саме: начальником служби руху ОСОБА_2 , старшим диспетчером ОСОБА_8 , центральним диспетчером служби руху ОСОБА_9 та головою профкому ОСОБА_10 , водій тролейбусу ОСОБА_1 був відсутній в резерві 22 лютого 2023 року згідно наряду, затвердженого в.о. начальника КП «ЧТУ» з 6 години 00 хвилин до 9 годин 00 хвилин ( а.с. 29, 86 т. 1).

В подальшому, 23 лютого 2023 року диспетчер ОСОБА_1 подала доповідну, згідно якої остання доводить до відома начальника КП ЧТУ про те, що 23 лютого 2023 року водій ОСОБА_1 не вийшов у резерв згідно наряду на 6 годину 00 хвилин ( а.с.31, 85 т.. 1).

Відповідно до акту від 23 лютого 2023 року, складеного працівниками КП ЧТУ , а саме : начальником служби руху ОСОБА_2 , фельдшером ОСОБА_11 , центральним диспетчером служби руху ОСОБА_1 та головою профкому ОСОБА_10 , водій тролейбусу ОСОБА_1 був відсутній в резерві 23 лютого 2023 року згідно наряду , затвердженого в.о. начальника КП «ЧТУ» з 6 години 00 хвилин до 9 годин 00 хвилин ( а.с. 30, т. 1).

При цьому, з службової доповідної техніка ОСОБА_5 від 28 лютого 2023 року убачається, що нею було сформовано наряд на числа 22 березня 2023 року та 23 березня 2023 року, в якому водій ОСОБА_1 перебував в резерві на 6 годину 00 хвили ранку. Інформація була доведена і наряди перебували на дошці в цеху доступні для ознайомлення всім водіям ( а.с. 32, 82 т. 1).

Тобто, вищенаведеним підтверджується, що ОСОБА_1 був відсутній саме на робочому місці, а не на роботі, відсутність його на робочому місці могла бути викликана будь якими, в тому числі і незалежними від позивача обставинами.

Крім того, зі службової доповідної начальника служби руху ОСОБА_2 від 27 лютого 20023 року убачається, що водій тролейбуса ОСОБА_1 згідно наказу № 71-к від 20 лютого 2023 року був поновлений на роботі. Даним наказом було визначено провести 21 лютого 2023 року позачергову атестацію водію Петровському ОГ. 21 березня 2023 року водій тролейбуса ОСОБА_12 був не готовий до здачі іспитів, тому було прийнято рішення про проведення атестації 1 березня 2023 року. Крім того, згідно сформованого місячного наряду водій тролейбуса ОСОБА_1 повинен був працювати у резерві у першу зміну з 21 лютого 2023 року по 25 лютого 2023 року, однак ні 22 лютого 2023 року, ні 23 лютого 2023 року водія ОСОБА_1 згідно нарядів на роботі не було, тому було запропоновано притягнути його до дисциплінарної відповідальності ( а.с. 33, 81 т. 1).

ОСОБА_1 в свою чергу надав пояснення, в яких вказав, що після поновлення його на роботі, начальник служби руху вказав про необхідність готуватися до атестації, а також йому не було повідомлено, яку саме роботу він має виконувати та в якій годині, де його робоче місце, а також роботодавець не повідомив його про включення його до наряду у резерв ( а.с. 34, 88, т. 1 ).

При цьому, стороною відповідача за фактом даних порушень не надано суду наказу про призначення службового розслідування, в рамках якого повинні були бути з`ясовані усі причини не перебування ОСОБА_1 у наряді в резерві й відповідно не надано висновку службового розслідування, в якому відображено узагальнений опис виявлених порушень норм законодавства, у тому числі ураховуючи й те, що ОСОБА_1 не міг бути допущений до роботи без підтвердження атестаційною комісією його теоретичних знань з Правил дорожнього руху та Правил експлуатації, будови рухомого складу, що експлуатується на даному підприємстві, а також практичних навичок у керуванні трамваєм (тролейбусом) в обсязі вимог кваліфікаційної характеристики присвоєної йому кваліфікації та відповідного стажування на лінії.

Зокрема, перевіряючи законність накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення в вигляді догани судом також враховується наступне.

Так, правилами внутрішнього трудового розпорядку КП «Чернівецьке тролейбусне управління», зокрема у розділі 3 визначено, що для правників працюючих в одну зміну встановлено робочий час з 8-15 до 17 години., а для працюючих цілодобово або в дві зміни - встановлюється режим праці наказом по підприємству .

Відповідно до п. 4.1. розділу Правил визначено, що працівник повинен бути на робочому місці впродовж всього робочого часу за винятком перерви на відпочинок та харчування, не допускати дій, які дезорганізують роботу підприємства, дотримуватися правил ділового етикету у взаєминах з іншими працівниками та клієнтами підприємства.

Згідно п. 4.2 Правил, роботодавець зобов`язаний ознайомити працівникам з привалами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором, забезпечити працівнику робоче місце та надати роботу за умовам трудового договору, ознайомити працівника з його робочими завданнями .

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки однин з таких заходів стягнення : догана, звільнення ( п. 6.2 Правил ( а.с. 2547-250, т. 1)).

Разом з тим, особливості регулювання робочого часу і часу відпочинку водіїв трамвая та тролейбуса на підприємствах міського електричного транспорту встановлюються саме Положення про робочий час і час відпочинку водії трамвая та тролейбуса, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 15 вересня 2014 року № 444, оскільки дана норма є спеціальною до працівників певної професії, зокрема водії тролейбуса.

Зокрема, згідно даного Положення визначенні наступні терміни: графік роботи (змінності) документ, який визначає початок та кінець робочої зміни на кожний день (зміну) облікового періоду, а також вихідні дні; змінний період керування сумарна тривалість періодів керування за робочий день (зміну); підготовчо-заключний період час для виконання робіт перед виїздом на маршрут (лінію) та після повернення; робоче місце водія місце, з якого водій здійснює керування рухомим складом, або місце, де він здійснює виконання своїх обов`язків, визначених трудовим договором; робочий день (зміна) період роботи водія відповідно до графіка роботи (змінності); робочий час водія час, протягом якого водій зобов`язаний виконувати свої обов`язки, визначені трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства;

Відповідно до п. 2.1. Положення, до робочого часу водія включаються: 1) змінний період керування; 2) підготовчо-заключний період; 3) час простоїв не з вини водія; 4) час проведення щозмінного перед рейсового та після рейсового медичних оглядів водія (перед виїздом на маршрут (лінію) та після повернення); 5) перебування водія в резерві; 6) час проведення робіт з усунення технічних несправностей рухомого складу на маршруті (лінії); 7) час стоянки рухомого складу в місцях посадки та висадки пасажирів; 8) час зупинок, що передбачені графіком руху, для короткочасного відпочинку від керування рухомим складом, а також для його огляду на маршруті та кінцевих станціях; 9) час проведення інструктажів та навчання з питань охорони праці та безпеки руху; 10) інший час, передбачений законодавством України.

Робочий час водіїв регулюється графіками роботи (змінності), які складаються на весь обліковий період. У цих графіках визначаються кількість робочих днів (змін), вихідних та додаткових днів відпочинку, тривалість щоденного (міжзмінного) та щотижневого відпочинку (п. 2..4 Положення).

Згідно п 5.1. Положення, облік робочого часу водіїв здійснюється на підставі табеля обліку використання робочого часу та шляхових листів.

У разі підсумованого обліку робочого часу норма робочого часу за обліковий період визначається шляхом множення норми тривалості робочого часу, що встановлена законодавством для водіїв, на кількість робочих днів за календарем п`ятиденного робочого тижня, що припадають на обліковий період, з урахуванням її скорочення напередодні святкових, неробочих і вихідних днів.

За кожний робочий день (зміну), в який(у) водій був відсутній на робочому місці з поважних причин, передбачених законодавством, норма робочого часу в обліковому періоді зменшується на кількість годин, що відповідає тривалості роботи у відповідний день.

Тимчасова непрацездатність або виконання водієм державних чи громадських обов`язків, на період яких законом передбачається збереження місця роботи і заробітної плати, у дні, що є для водія вихідними відповідно до графіка роботи (змінності), не зменшує норму робочого часу в обліковому періоді ( п.5.2 Положення)

Відповідно до п. 5.4. Положення, робочий час водіїв, які працюють щодня в певні години, що встановлені правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками роботи (змінності), обліковується щодня.

Пунктом 6.6. Положення визначено, що Графік роботи (змінності) на обліковий період доводиться до відома кожного водія не пізніше, ніж за тиждень до введення його в дію. Індивідуальні наряди на роботу водіям повинні видаватися завчасно, але не пізніше ніж за два дні до початку роботи.

Разом з тим, доказів повідомлення позивача згідно п. 6.6. вищевказаного Положення після поновлення на роботі, у тому числі ознайомлення його із нарядами та перебування в резерві, роботодавцем суду надано не було .

Доводи про те, що усі працівники ознайомлюються з нарядами в цеху на дошці оголошень та позивач мав можливість ознайомитися з ними не є належним доказом повідомлення позивача про включення його до резерву та покладення на нього виконання певних трудових обов`язків, оскільки неможливо достеменно встановити чи дійсно ОСОБА_1 був включений до даних нарядів, у тому числі в резерв, так як з наданих позивачем копій нарядів за лютий 2023 року, зокрема 21 та 22 лютого 2023 року не убачається наявність даних щодо включення його до резерву.

Таким чином, доказів належного ознайомлення позивача з даними нарядами суду не надано, а відтак доводи позивача в тій частині, що роботодавець після поновлення його на роботі не визначив та не забезпечив його робочим місцем , не надав роботу та не повідомив про те, які саме на нього покладаються трудові обов`язки, ураховуючи факт призначення атестації та неможливість у зв`язку із цим виходити на лінію, заслуговують на увагу.

При цьому, як убачається з наданих позивачем копій дорожнього листа № 2038, № 2239 , ОСОБА_1 був на роботі 24 .02, а також 16.03, 19.03, 18.03, 19.03, 20.03 21.03, 23.03, 24. 03 та навіть 25.03. 2023 року, де були зазначені часи перебування його у резерві ( час початку та завершення) а також містяться відмітки про перед рейсовий огляд, згідно яких він придатний до виконання своїх обов`язків водія ( а.с.146-148, т. 1).

Крім того, згідно Порядку затвердження програм навчання та інструктажів з питань пожежної безпеки, організації та контролю за їх виконання, затвердженого Наказом міністерства внутрішніх справ України 5 грудня 2029 року №1021, зокрема згідно п. 7 допуск до роботи осіб, які не пройшли навчання, перевірку знань з питань пожежної безпеки та інструктажів, заборонено.

Однак, відповідачем не надано доказів проходження ОСОБА_1 усіх необхідних інструктажів, які б дозволяли йому перебувати у резерві та за потреби здійснювати вихід на лінію.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності ОСОБА_1 на роботі 22 та 23 лютого 2023 року, оскільки відсутність позивача в гаражі - як вказував представник відповідача, тобто на робочому місці, не свідчить про його відсутність на роботі, а тому ураховуючи усі встановлені судом фактичні обставини, зокрема відсутність у ОСОБА_1 права виходити на лінію без проходження атестації, відсутність доказів щодо належного ознайомлення його з переліком обов`язків, які він має виконувати, у тому числі включення його у наряд в резерв, а також відсутність належних доказів на підтвердження включення його до резерву зокрема на 21 та 22 лютого 2023 року, свідчить про неправомірність наказу про оголошення догани у зв`язку із порушенням позивачем трудової дисципліни, яке б могло бути підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності і оголошення догани.

До того, притягуючи ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та оголошуючи догану, керівник не врахував ступінь тяжкості, вчиненого на його думку дисциплінарного проступку, а також не врахував відсутність негативних наслідків відсутності позивача на робочому місці, а не на роботі, відсутність шкоди тощо.

За таких обставин, суд приходить до висновку про незаконність притягнення ОСОБА_1 наказом КП «ЧТУ» від 16 березня 2023 року № 99-к до дисциплінарної відповідальності й відповідно даний наказ підлягає скасуванню..

При цьому, зі змісту наказу КП «Чернівецьке тролейбусне управління» від 24 березня 2023 року № 112-к убачається, що у зв`язку із діями, що дезорганізують роботу підприємства, порушенням ділового етикету у взаєминах з іншими працівниками та порушенням режиму праці, визначеного наказом керівника, на підставі висновку службового розслідування від 24 березня 2023 року, а також п. 3.2, п. 11 ч. 4.1, п.13 ч. 4.1 Правил внутрішнього розпорядку КП «ЧТУ», враховуючи, що особа раніше неодноразово притягувалася до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган, негативної характеристики та висновків атестацій, ОСОБА_1 підлягає звільненню з посади водія ІІІ класу на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин своїх обов`язків ( а.с. 15, т. 1).

На підтвердження зазначених обставин, роботодавець посилається на службову доповідну начальника служби руху ОСОБА_2 від 24 березня 2023 року на ім`я начальника КП «ЧТУ», відповідно до якої доведено до відома, що водій тролейбуса ОСОБА_1 23 березня 2023 року та 24 березня 2023 року перебуваючи у резерві чинив дії що дезорганізують роботу підприємства. Зокрема, неодноразово був грубий по відношенню до працівників підприємства, безпідставно викликав поліцію та систематично проводив відео чи аудіозапис працівників під час виконання ними своїх посадових обов`язків, чим відволікав останніх. Безпідставно відмовлявся від проходження інструктажу. Окрім того, ОСОБА_1 24 березня 2023 року згідно наряду повинен був знаходитися у резерві з 14 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин. Водій тролейбуса ОСОБА_1 о 14 годині 00 хвилин відмітився у старшого фельдшера та чергового , після чого покинув територію підприємства й був відсутній протягом півтори години. Як з`ясувалося пізніше, останній за межами території підприємства викликав поліцію з підстав того, що його не допускають до керування транспортним засобом. Після півтори години перерви останній повернувся на підприємство та відмовився проходити інструктаж з охорони навколишнього середовища і екологічної безпеки тим самим унеможливив свій допуск до виконання безпосередніх функціональних обов`язків. Цими діями водій ОСОБА_1 порушив правила внутрішнього трудового розпорядку, а саме п. 3.2 - порушення режиму праці визначеного наказом керівника, п 11 ч. 4.1 - не допускати дій, які дезорганізують роботу підприємства та п. 13 ч 4.1 дотримуватися правил ділового етикету у взаєминах з іншими працівниками та клієнтами підприємства. ( а.с. 36, 71 т. 1).

Згідно доповідної диспетчера від 24 березня 2023 року убачається, що 24 березня 2023 року ОСОБА_1 прийшов на роботу о 14 годині 00 хвили та йому було відмічено шляхівку й тоді водій ОСОБА_1 пішов. Останній з`явився в 16 годин 23 хвилини та запитав про наряд і пішов . Більше ОСОБА_1 не приходив ( а.с. 37, 72 т 1).

З доповідної начальника юридичного відділу від 24 березня 2023 року убачається, що 24 березня 2023 року о15 годині 0 хвилин до неї у кабінет увірвався ОСОБА_1 та почав стверджувати їй про необхідність піти до начальника служби руху з метою захисту його правових інтересів, на що вона йому відповіла про свою зайнятість, у відповідь ОСОБА_1 почав публічно грубити їй та іншим працівникам, які знаходилися в кабінеті. Також у вказані доповідній зазначила, що такі дії ОСОБА_1 суперечать вимогам правил внутрішнього трудового розпорядку КП «ЧТУ», а саме: п 11 ч. 4.1 не допускати дій, які дезорганізують роботу підприємства та п. 13 ч 4.1 дотримуватися правил ділового етикету у взаєминах з іншими працівниками та клієнтами підприємства ( а.с. 38, 74, т. 1).

З доповідної записки інженерна з охорони праці і навколишнього середовища від 24 березня 2023 року убачається, що останній довів до відома адміністрацію підприємства про те, що 23 березня 2023 року ОСОБА_1 не пройшов на повторну атестаційну комісію.. Під час засідання атестаційної комісії ОСОБА_1 був грубий по відношенню до нього та інших членів комісії, поводився нахабно та насміхався. На його неодноразові зауваження припинити таку поведінку жодним чином не реагував. Крім того, на вимогу складу комісії зупинити аудіозапис ОСОБА_1 відмовився. Також ОСОБА_1 було здійснено фотофіксацію білетів іспитів до їх фактичного виконання. Членами комісії було зроблено зауваження з даного приводу з проханням припинити таку поведінку, проте ОСОБА_1 жодним чином на неї не реагував, а стверджував що має на це право. Своєю поведінкою та діями ОСОБА_1 затримував членів комісії, які не мали змоги приступити до виконання посадових обов`язків. Окрім того, 24 березня 2023 року ОСОБА_1 відмовився проходити інструктаж з охорони праці і екологічної безпеки У спілкуванні з ним нахабно посміхався та був грубий, намагався морально тиснути на нього. На його прохання припинити таку поведінку ОСОБА_1 жодним чином не реагував. У зв`язку з його діями протягом тривалого часу він не міг виконувати посадові обов`язки та безпосередньо доручення керівника. Указаними діями ОСОБА_7 порушив вимоги п 11 ч. 4.1 - не допускати дій, які дезорганізують роботу підприємства та п. 13 ч 4.1 дотримуватися правил ділового етикету у взаєминах з іншими працівниками та клієнтами підприємства, а також Правила внутрішнього трудового розпорядку, а саме: працівник зобов`язаний дотримуватися правил ділового етикету у взаєминах з іншими працівниками та клієнтами підприємства. Враховуючи вищевикладене просив притягнути водія тролейбуса ОСОБА_1 до відповідальності( а.с.39, 75 т. 1).

Кім того, 24 березня 2023 року інженером з пожежної безпеки та цивільного захисту також було складено доповідну записку, згідно до якої 23 березня 2023 року ОСОБА_1 повторно не пройшов атестаційну комісію. Під час проходження атестаційної комісії не дотримувався правил ділового етикету у взаєминах зі складом комісії та насміхався над останніми. На вимогу складу комісії зупинити аудіозапис ОСОБА_1 відмовився. Окрім того, ОСОБА_1 було здійснено фотофіксацію білетів іспитів до їх фактичного виконання. Членами комісії було зроблено зауваження з даного приводу з проханням припинити таку поведінку, проте ОСОБА_1 жодним чином не відреагував, а стверджував що «має право». Своєю поведінкою ОСОБА_1 затримував членів комісії які не мали змоги приступити до виконання своїх посадових обов`язків. Крім того, 23 березня 2024 року ОСОБА_1 відмовився від проходження інструктажів, здійснював аудіо і відеозйомку, викликав працівників поліції. Указаними діями намагався дезорганізувати роботу підприємства і відволікати працівників від виконання безпосередніх робочих питань ( а.с. 40, т. 1).

Згідно доповідної інженера з безпеки руху від 24 березня 2023 року, ОСОБА_1 відмовився від проходження інструктажів з охорони праці і екологічної безпеки та під час роботи з інженером з охорони праці та навколишнього середовища ОСОБА_1 порушував правила ділового етикету, а саме принципу толерантності та згідної поведінки працівника. Зокрема насміхався із оточуючих та стверджував про не компетентність працівників підприємства. Такими діями ОСОБА_1 дезорганізував роботу підприємства, оскільки відволікав працівників від виконання посадових обов`язків ( а.с.. 41, 76, т. 1).

У письмових поясненнях ОСОБА_1 стверджував що 24 березня 2023 року він прийшов на роботу згідно денного наряду та приблизно о 14 годині 00 хвилин пройшов лікаря та диспетчера. Також пояснив, що через центрального диспетчера його викликав начальник охорони праці та наполягав на підписанні інструктажу з охорони праці та безпеки руху заднім числом, після чого він був змушений зателефонувати на лінію 102 , з метою написання заяви по даному факту. Приблизно о 15 годині 00 хвилин його викликав начальних руху та вимагав написати пояснення з приводу причин його відсутності у період часу з 14 голини до 15 години. Також вказав, що начальник руху упереджено до нього ставиться, цькує та наводить на нього наклепи ( а.с. 41, 79 т. 1).

Крім того, викладені у доповідних факти були підтвердженні й показами свідків, а також не заперечувалися й позивачем, який зокрема суду підтвердив факт здійснення аудіо і фотофіксації членів комісії та екзаменаційних білетів, а також факту виклику працівників поліції.

В подальшому, наказом КП «Чернівецьке тролейбусне управління» від 24 березня 2023 року № 112-к у зв`язку із діями, що дезорганізують роботу підприємства, порушеннями ділового етикету у взаєминах з іншими працівниками та порушенням режиму праці, визначеного наказом керівника, на підставі висновку службового розслідування від 24 березня 2023 року , а також п. 3.2, п. 11 ч. 4.1, п.13 ч. 4.1 Правил внутрішнього розпорядку КП «ЧТУ», а також враховуючи, що особа раніше неодноразово притягувалася до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган, негативної характеристики та висновків атестацій, ОСОБА_13 звільнено з посади водія ІІІ класу на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин своїх обов`язків( а.с. 44, 80т. 1).

При цьому, стороною відповідача не надано суду висновку службового розслідування від 24 березня 2023 року, в якому б були відображені узагальнений опис виявлених порушень позивачем обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку норм законодавства.

Оцінивши надані сторонами докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, а також перевіривши законність попередніх стягнень, які, за висновком роботодавця, входять до системи та є підставою для звільнення позивача й відповідно передували його звільненню, зокрема наказ, якими ОСОБА_1 притягувався до дисциплінарної відповідальності у виді оголошення догани від 16 березня 2023 року, суд дійшовши висновку відсутність даних щодо систематичного невиконання ОСОБА_1 без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку й відповідно за фактичних обставин даної справи приходить до переконання про незаконність звільнення позивача на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу КП «Чернівецьке тролейбусне управління» від 24 березня 2023 року № 112-к про звільнення та поновлення його на посаді водія тролейбусу ІІІ класу є такими, що підлягають до задоволення.

Щодо наданої начальником відділу кадрів КП ЧТУ довідки на підтвердження систематичності вчинення позивачем порушень посадових обов`язків та правил внутрішнього трудового розпорядку, згідно якої за період роботи на ОСОБА_1 неодноразово накладалися дисциплінарні стягнення у вигляді догани, а саме: 23 квітня 2021 року, 13 червня 2022 року та 16 березня 2023 року( а.с. 73, т. 1) , то суд не визнає дану довідку належним доказом, оскільки наказ від 13 червня 2023 року визнаний неправомірним постановою Чернівецького апеляційного суду від 9 травня 2023 року, а незаконність наказу від 16 березня 2023 року встановлена даним рішенням суду. Щодо наказу про накладення дисциплінарного стягнення від 23 квітня 2021 року, то згідно ст. 151 КЗпП України, якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому дисциплінарному стягненню, то він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення.

Щодо відомостей про те, що за 2023 рік позивач проходив атестацію знань водія, а саме: 1 березня 2023 року на атестацію не з`явився, 20 березня 2023 року не склав атестацію, 23 березня 2023 року не склав атестацію та вів себе недобропорядочно з членами атестаційної комісії, що є однією з підстав для звільнення, до відповідно до Положення про атестацію, як вже вказувалося судом, ОСОБА_1 не повинен був її проходити, а після поновлення на роботі повинен був пройти лише стажування протягом 20 годин.

При цьому, відповідно до частин першої, другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За таких обставин, суд встановивши, що звільнення ОСОБА_1 відбулося без законних підстав, вважає що позов в частині поновлення на роботі також підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір,одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи,але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/808/16).

Таким чином, оплата вимушеного прогулу у встановлених вказаними статтями КЗпП України випадках є мірою матеріальної відповідальності роботодавця за порушення права працівника на працю та є похідною вимогою від вимог про визначення незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №755/12623/19 сформульовано правовий висновок про те, що заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин. Такий висновок підтверджується також змістом частини другої статті 235 КЗпП України, якою визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи.

Тобто в разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі держава гарантує отримання працівником середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такий працівник був незаконно позбавлений роботодавцем можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати заробітну плату.

Вказана норма права, крім превентивної функції, виконує функцію соціальну, задовольняючи потребу працівника в засобах до існування на період незаконного звільнення. Відтак, за умови встановлення факту незаконного звільнення особи, час вимушеного прогулу працівника повинен бути оплаченим і спір розглянутим в одному позовному провадженні з вирішенням питання про поновлення на роботі, або в різних провадженнях, що не впливає на розрахунок середнього заробітку, оскільки період за який він обраховується є сталим для звільненого працівника.

Таке тлумачення відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, сприяє дотриманню балансу прав і законних інтересів незаконно звільнених працівників, які були позбавлені можливості працювати та отримувати гарантовану на конституційному рівні винагороду за виконану роботу, та стимулює несумлінних роботодавців, які порушили таке конституційне право працівників, у подальшому дотримуватися норм чинного законодавства.

При цьому, середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою КМУ від 08.02.1995 №100.

Зокрема, якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи (абз. 4-5 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100).

Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати (пункт 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100).

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації (п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100).

Таким чином, з КП «Чернівецьке тролейбусне управління» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 березня 2023 року по 1 грудня 2025 року - день ухвалення судового рішення в цій справі.

Згідно довідки від 22 вересня 2023 року №1560 розмір середньої заробітної плати ОСОБА_1 становить 12 591 грн. 60 коп. (а.с. 99, т. 1), кількість днів прогулу становить 700 днів, а відтак середній заробіток, який підлягає стягненню з КП ЧТУ на користь ОСОБА_1 становить 400 645 грн. 00 коп.

Із зазначеної суми середнього заробітку підлягають вирахуванню передбачені чинним законодавством обов`язкові податки та збори.

Крім того, згідно вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», де зазначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, а тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

З цих підстав та керуючись статтями 2, 3, 5-1, 36, 40, 146, 147, 148, 151, 235 КЗпП України, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Скасувати Наказ №99-к від 16.03.2023 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» про оголошення догани ОСОБА_1 .

Скасувати Наказ №112-к від 24.03.2023 року «Про звільнення» щодо звільнення ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на посаді водія тролейбуса ІІІ класу Комунального підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління».

Зобов`язати Комунальне підприємство «Чернівецьке тролейбусне управління» (58023, м. Чернівці,вул. Комунальників,12) виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 400 645 грн. 00 коп.

Стягнути Комунальне підприємство «Чернівецьке тролейбусне управління» (58023, м. Чернівці,вул. Комунальників,12) на користь держави судові витрати у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Чернівецький районний суд міста Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Піхало Н.В.