Справа № 562/3154/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2025 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді Чорного І.А., секретаря судових засідань Бєлявської А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Здолбунів справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат за порушення виконання грошового зобов`язання в порядку ст. 625 ЦК України.

Позов мотивований тим, що 03 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №8/0308/07-1, згідно умов якого банк надав кредит у розмірі 120 000 дол. США.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 03 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №8/0308/07-1 посвідчений приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Грабар О.А. та зареєстрований за № 1474.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15 квітня 2010 року в справі №2-289/10, що набрало законної сили, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стягнуто солідарно на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №8/0308/07-1 від 03 серпня 2007 року в розмірі 91 266 грн. 03 коп.

На виконання вищевказаного рішення 01 липня 2010 року Здолбунівським районним судом Рівненської області видано виконавчі листи № 2-289/10.

17.07.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_I_2, відповідно до якого ПАТ «КБ «Надра» відступило на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» права вимоги за кредитним договором №8/0308/07-1 від 03 серпня 2007 року, укладеного між банком та ОСОБА_1 та договором іпотеки №8/0308/07-1 від 03 серпня 2007 року, укладеного між банком та ОСОБА_2

17.07.2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_I_2-N, із внесеними договором №1 від 20 січня 2022 року змінами та доповненнями відповідно до яких ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» набуло права вимоги за кредитним договором №8/0308/07-1 від 03 серпня 2007 року, укладеного між банком та ОСОБА_1 та договором іпотеки №8/0308/07-1 від 03 серпня 2007 року, укладеного між банком та ОСОБА_2

20 січня 2022 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» укладено договір про внесення змін та доповнень №2 до договору №GL48N718070_I_2-N, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки №8/0308/07-1 від 03 серпня 2007 року повернулось до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

В свою чергу, 11 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір відступлення права вимоги №GL48N718070_I_2-NC, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права вимоги за за кредитним договором №8/0308/07-1 від 03 серпня 2007 року, укладеного між банком та ОСОБА_1 та договором іпотеки №8/0308/07-1 від 03 серпня 2007 року, укладеного між банком та ОСОБА_2 .

Починаючи з 11 лютого 2022 року всі права вимоги за кредитним договором №8/0308/07-1 від 03 серпня 2007 року, укладеного між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 та договором іпотеки №8/0308/07-1 від 03 серпня 2007 року, укладеного між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 перейшли до ТОВ «Цикл Фінанс».

На примусовому виконанні у Здолбунівському районному відділі державної виконавчої служби перебували виконавчі провадження №38838938, №38956602 з примусового виконання виконавчих листів №2-289/10 від 01.07.2010 про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості в сумі 91 266,03 грн.

05 серпня 2019 року та 06 серпня 2019 року ДВС винесено постанови, відповідно до яких вищезазначені виконавчі провадження закінчено на підставі п. 9 частини першої ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Так як рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15 квітня 2010 року в цивільній справі №2-289/10 відповідачами тривалий час не виконувалось, позивач просить стягнути відшкодування на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України за період невиконання рішення - 3% річних в сумі 5 828,52 грн. та інфляційні витрати в сумі 22 856,43 грн., а всього в сумі 28 684,95 грн. солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та понесені судові витрати.

З вказаним позовом ТОВ «Цикл Фінанс» звернулось до суду під час дії на всій території України воєнного стану, а тому вважає, що позов подано в межах строку позовної давності, а саме за період з 15.04.2017 року по 31.05.2019 року.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 09 жовтня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У відзиві на позов представник відповідача адвокат Ярмольчук В.С. просив відмовити у задоволенні позову мотивуючи тим, що ТОВ «Цикл Фінанс» не набуло права вимоги за кредитним договором. Виконавче провадження за рішенням суду закінчено у зв`язку з фактичним виконанням, зобов`язання відповідачів перед ВАТ «КБ «Надра» припинилося та після 2019 року не існувало чинного грошового зобов`язання, за яке можна застосовувати ст. 625 ЦК України. Зауважив, що розрахунок 3% річних здійснено від суми 91 266,03 грн. однак позивач не довів, що саме така сума боргу була непогашеною у відповідні періоди, а індекс інфляції позивачем наведено узагальнено. Крім того зазначив, що ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12.05.2021 у справі №562/3063/20 у задоволенні заяви ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» про зміну стягувача було відмовлено.

У відповіді на відзив позивач з доводами відповідача не погодився, мотивуючи тим, що процесуальне правонаступництво є правом кредитора. Відсутність заміни сторони кредитора унеможливлює отримання виконання зобов`язання саме за виконавчим листом, а не виконання зобов`язання в цілому. Наголосив, що твердження відповідачів ґрунтуються на припущеннях та ними не надано жодних доказів на спростування розрахунків наданих позивачем. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заперечення щодо відповіді на відзив відповідачами не подано.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Відповідачі та їх представник подали заяву від 08.12.2025, за змістом якої позовні вимоги не визнали та просили в задоволені позову відмовити за пропущенням позивачем строку позовної давності.

За обставин неявки у судове засідання учасників справи, суд дійшов до висновку про можливість проведення судового засідання за їх відсутністю, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Крім того, суд бере до уваги необхідність розгляду справи у розумні строки.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 03 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №8/0308/07-1, згідно умов якого банк надав кредит у розмірі 120 000 дол. США.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 03 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №8/0308/07-1 посвідчений приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Грабар О.А. та зареєстрований за №1474.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15 квітня 2010 року в справі №2-289/10, що набрало законної сили, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стягнуто солідарно на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №8/0308/07-1 від 03 серпня 2007 року в розмірі 91 266 грн. 03 коп.

17.07.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_I_2, відповідно до якого ПАТ «КБ «Надра» відступило на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №8/0308/07-1.

17.07.2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_I_2-N, із внесеними договором №1 від 20 січня 2022 року змінами та доповненнями відповідно до яких ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №8/0308/07-1.

20 січня 2022 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» укладено договір про внесення змін та доповнень №2 до договору №GL48N718070_I_2-N, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №8/0308/07-1 повернулось до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

11 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги №GL48N718070_I_2-NC, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №8/0308/07-1.

Згідно копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 05.08.2019, ВП №38956602 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-289/10 виданого 01.07.2010 Здолбунівським районним судом Рівненської області закінчено в зв`язку з повним фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 06.08.2019, ВП №38838938 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-289/10 виданого 01.07.2010 Здолбунівським районним судом Рівненської області закінчено в зв`язку з повним фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом.

Загальна сума заборгованості трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат за кредитним договором №8/0308/07-1 від 03 серпня 2007 року відповідно до проведеного позивачем розрахунку за період з 15 квітня 2017 року по 31 травня 2019 року становить 28 684,95 грн., з яких: 5 828,52 грн. - три відсотки річних; 22 856,43 грн. інфляційні витрати.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три процента річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь час прострочення.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні втрати та три проценти річних від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів за користування боржником утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові за весь час прострочення, у тому числі і за час розгляду справи про стягнення основного боргу у судах та примусового виконання судового рішення.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 30 березня 2016 року у справі № 6-2168цс15, Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18, від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16.

Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні встановлені законодавством України.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Вказаний висновок зроблено у постанові КЦС/ВС від 27.01.2021 року за результатами розгляду справи № 367/4004/17, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що оскілки ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідачів за кредитним договором №8/0308/07-1 від 03 серпня 2007 року, то відповідно разом з цим набуло право на відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15 квітня 2010 року в справі №2-289/10 підтверджує факт порушення відповідачами грошового зобов`язання за кредитним договором №8/0308/07-1 від 03 серпня 2007 року.

Виконавчі листи, видані на підставі судового рішення, пред`явлені до примусового виконання та після тривалого виконавчого провадження виконано, про що винесені постанови про закінчення виконавчого провадження від 06.08.2019 ВП №38838938 та від 05.08.2019 ВП №38956602.

Зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання червня 2019 року.

Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, до періоду повного виконання судового рішення. Однак позивач визначив межі стягнення за період з 15 квітня 2017 року по 31 травня 2019 року.

Розрахунок заборгованості стороною відповідача спростовано не було та контррозрахунку суду не подано.

Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд погоджується із розрахунком, наведеним позивачем оскільки такий було здійснено відповідно до вимог законодавства України.

На підставі викладеного, позов підлягає до задоволеня.

Щодо строків позовної давності слід зазначити наступне.

Предметом позову у справі, що переглядається, є стягнення сум, передбачених статтею 625 ЦК України, нарахованих за період з 15 квітня 2017 року по 31 травня 2019 року, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачами зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2024 року у справі №657/1024/16-ц (провадження № 14-5цс23) зауважила, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов язання до моменту його усунення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження № 12-302гс18) вказала, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Статтею 256 Цивільного кодексу України унормовано, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За приписами статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 Цивільного кодексу України).

Аналіз змісту статей 256, 257 та 261 Цивільного кодексу України в їх сукупності і взаємозв`язку дозволяє зробити висновок, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Як вказала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19), невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 Цивільного кодексу України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Таким чином, з огляду на вищенаведені правові висновки право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення трьох процентів річних мало б обмежуватися останніми трьома роками, які передували поданню такого позову.

Установлення часових меж судового захисту порушеного права забезпечує правову стабільність та сприяє усуненню правової невизначеності. Позовна давність спонукає учасників правовідносин до вчинення дій, спрямованих на захист порушених прав, у чітко визначені строки, які мають бути розумними.

За загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду.

Законодавство може визначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено статтями 263 та 264 Цивільного кодексу України.

Водночас, під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», Закон № 540-IX, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Відтак, початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX.

Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20 (провадження № 12-46гс22).

Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Поряд із цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року.

Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року.

Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2025 року справа №903/602/24 виснувала, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану. Отже, оскільки в цій справі станом на 02 квітня 2020 року позовна давність щодо заявлених трьох процентів річних та інфляційних витрат не спливла, то перебіг цього строку є зупиненим (внаслідок продовження на строк дії карантину та воєнного стану й подальшого зупинення його перебігу на строк дії воєнного стану).

За таких обставин звернення до суду з позовними вимогами про стягнення трьох процентів річнихта інфляційних витрат, нарахованих за період з 15 квітня 2017 року по 31 травня 2019 року, тобто без обмеження останніми трьома роками, що передували подачі позову, є обґрунтованим. Таким чином, доводи сторони відповідача про безпідставність нарахування позивачем трьох процентів річних та інфляційних витрат протягом зазначеного періоду, спростовуються викладеними висновками.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав копію договору про надання професійної правничої допомоги від 06.10.2022, укладеного між адвокатом Кеню Д.В. та ТОВ «Цикл Фінанс»; додаток №50 до договору про надання професійної правничої допомоги №б/н від 06.10.2022; копію акту №1 приймання передачі наданих послуг за договором про надання професійної правничої допомоги, в якому наведено детальний опис наданих послуг, загальний розмір яких складає 9000 грн.

Оцінюючи зміст обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількості витраченого часу, розміру гонорару, співмірності послуг категорії складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, неминучості витрат, значенню справи, суд вважає, що гонорар є завищеним, оскільки має відповідати критерію «розумної необхідності» таких витрат.

А тому, суд вважає співмірним стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн., тобто по 1500 грн.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, ураховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. покладаються на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 258-273, 351 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» заборгованість в сумі 28 684,95 грн., з яких: 5 828,52 грн. - 3 % річних та інфляційні витрати - 22 856,43 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» частину сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1514 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» частину сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1514 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненскього апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю ««Цикл Фінанс», місце знаходження: 04112, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 10 грудня 2025 року.

Суддя І.А. Чорний