Справа № 331/5599/25
Провадження № 2-п/331/74/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Олександрівський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Світлицької В.М.,

при секретарі Солов`ян О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2025 року по цивільній справі № 331/5599/25,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2025 року позов ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 20.02.2024-100000380 від 26.02.2024 року в розмірі 25 740,00 грн, яка складається з: 13 000,00 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 12 740,00 грн. - заборгованості по процентам, а також судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду від 27.10.2025 року, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просила переглянути справу за позовом ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення зазначено, що на час розгляду справи відповідач проживала та надалі проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки, ОСОБА_1 не проживає за місцем реєстрації, відтак не отримувала судові повістки про виклик у судове засідання по справі. Враховуючи викладене, відповідач не мала змоги надати відзив та повідомити про обставини, які мають істотне значення для вирішення спору. Договір, який укладається його сторонами в електронній формі, повинен містити електронний цифровий підпис. Відповідні докази використання чи накладення електронного підпису в матеріалах справи відсутні. Позивачем не надано доказів направлення одноразових ідентифікаторів «Е664», «А664» відповідачу та використання відповідачем вказаних одноразових ідентифікаторів. Умови договорів приєднання розробляються банком (фінансовою установою), тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк (фінансова установа) має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Паспорт споживчого кредиту не є невід`ємною складовою частини кредитного договору. Позивачем до позовної заяви не долучено жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження здійснення нарахувань по кредитному договору № 20.02.2024-100000380 від 26.02.2024. На підтвердження надання грошових коштів у кредит надано довідку LiqPay, яка не є належним доказом для підтвердження факту надання кредитором і отримання відповідачем грошових коштів на виконання умов кредитного договору. Інших доказів, які б підтверджували надання відповідачу кредитних коштів саме на виконання кредитного договору № 20.02.2024-100000380 від 26.02.2024 позивачем не надано. Розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування заборгованості та її розміру. Якщо кредитні договори укладені після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка у відповідності до чинного законодавства не може перевищувати 1%. Позивач здійснював нарахування відсотків за ставкою (2,5% в день/2,00% в день), що перевищувала максимально допустимий розмір щоденної відсоткової ставки визначений законодавством. Посилаючись на зазначені обставини, просила поновити строк для подання заяви про перегляд заочного рішення та скасувати заочне рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2025 р. по справі № 331/5599/25.

Представник ТОВ «Споживчий центр» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв суду не надав.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про проведення судового засідання без участі сторони відповідача, просила задовольнити вимоги заяви про перегляд заочного рішення.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Враховуючи, що, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 лише 21.10.2025 р. отримала доступ до справи № 331/5599/25 підсистеми «Електронний суд», зокрема, заочне рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2025 р. по вказаній справі, вона має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду.

Згідно частини першої статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 288 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе лише у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність лише однієї з підстав, зазначених у наведеній нормі цивільного процесуального законодавства, не спричиняє скасування заочного рішення. Лише у своїй сукупності названі обставини спричиняють скасування заочного рішення.

Згідно відповіді № 1815049 від 25.09.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, сформованого засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», місце реєстрації відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час розгляду справи було за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач викликалася судом у судове засідання шляхом направлення повістки за вищевказаною адресою, яка була повернута на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з матеріалами справи, судова повістка надсилалася відповідачу ОСОБА_1 на останню відому суду адресу та заочне рішення було ухвалено з врахуванням положень ст. 223 ЦПК України.

З вищенаведених обставин вбачається, що суд належним чином надсилав на останню відому адресу відповідача ОСОБА_1 процесуальні документи суду, та повідомляв її про дату та місце проведення судового засідання, чим надавав можливість приймати участь у змагальному процесі, із реалізацію всіх прав учасника процесу, передбачених цивільним процесуальним законодавством.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення суду відсутні, оскільки ОСОБА_1 відповідно до положень ЦПК України, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи за місцем реєстрації, та нею доказів, які мають значення для справи та можуть привести до ухвалення іншого рішення, протилежного заочному, суду не надано.

На підставі викладеного, суд не вбачає законних підстав для скасування заочного рішення по цій справі.

Керуючись статтями 287, 288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для подачі заяви про скасування заочного рішення.

Заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2025 року по цивільній справі № 331/5599/25 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Проте, у відповідності до частини четвертої статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: В.М. Світлицька