10.12.2025 Справа № 756/9611/25
№756/9611/25
№2/756/5611/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

секретаря - Омельчук М.О.

за участі - ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення щомісячно на своє утримання частини доходів останнього, вказуючи про свою непрацездатність.

В обґрунтування позову вказувала, що вона є інвалідом ІІІ групи з дитинства, інвалідність 03.07.2017 року встановлена довічно.

З відповідачем у справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 16.06.2022 року, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з чим подано позов про розірвання шлюбу та заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

За твердженням позивача з 04.03.2024 року вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною і не має самостійного заробітку, а отже з огляду на свою інвалідність потребує додаткових витрат на підтримання належного рівня усіх сфер життєдіяльності.

Позивач в судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі та просила позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи, причин неявки до суду не повідомив.

Представник відповідача подав до суду відзив на позов у якому заперечив проти позовних вимог, а також чергову заяву про відкладення розгляду справи.

За таких обставин, вислухавши позивача у справі, з огляду на чергову неявку відповідача та неодноразові клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, суд вважає можливим проведення судового розгляду та ухвалення рішення за відсутності останніх, на підставі наявних матеріалів та доказів у справі.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.06.2022 року. Від цього шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з чим ОСОБА_1 подано позов про розірвання шлюбу та заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

За судовим Наказом Оболонського районного суду м. Києва від 14.08.2025 року №756/9605/25 з відповідача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що підтвердила позивач у судовому засіданні.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК від 03.07.2017 року ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства їй встановлена ІІІ- група інвалідності довічно із зазначенням про умови та характер праці: протипоказання щодо надмірних психо-емоційних навантажень. При цьому, не заборонено адміністративної праці з обмеженим об`ємом робіт.

За положеннями частини другої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно із частинами третьої, четвертою статті 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частинами першою та другою статті 76 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено на 2025 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність - 2361 грн.

За копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_1 15.03.2023 року призначено пенсію по інвалідності ІІІ групи.

Умови призначення та розміри пенсії по інвалідності визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(статті 30-35).

У відповідності до вказаного Закону пенсії по інвалідності призначаються людям з інвалідністю за наявності страхового стажу від 1 до 15 років (необхідна тривалість страхового стажу залежить від віку, в якому інвалідність встановлено).

Розмір пенсії по інвалідності обчислюється залежно від групи інвалідності у відсотках розміру пенсії за віком: 50 % пенсії за віком - особам з інвалідністю III групи.

При цьому до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності, крім набутого страхового стажу зараховується період із дня встановлення інвалідності до досягнення віку 60 років.

Мінімальні розміри пенсійних виплат по інвалідності: для непрацюючих осіб з інвалідністю ІІ і ІІІ груп - 2 520 грн.; для працюючих осіб з інвалідністю ІІ і ІІІ груп - 2 093 грн.

У судовому засіданні позивачем не надано відомостей про розмір отримуваної пенсії по інвалідності, однак з огляду на положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та встановлену ОСОБА_1 групу інвалідності щомісячна пенсія останньої складає не менше 2 093 грн.

Крім того, з довідки Міністерства фінансів України від 16.06.2025 року №17050-21/104 вбачається, що ОСОБА_1 з 15.10.2020 року і до цього часу працює у Міністерства фінансів України, на сьогодні обіймає посаду головного спеціаліста відділу податку на додану вартість управління непрямих податків Департаменту податкової політики. З березня 2024 року перебуває у відпустці для догляду за дитиною.

Таким чином, ОСОБА_1 є працевлаштованою і наразі вона не працює не через стан здоров`я та наявну інвалідність, а у зв`язку із перебуванням у декреті до досягнення дитиною 3 років, чого не заперечувала у судовому засіданні.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

В судовому засіданні з`ясовано, та підтверджено ОСОБА_1 , що її батько ОСОБА_4 , начальник відділу фінансів ЖКГ Департаменту фінансів паливно-енергетичного комплексу та майнових відносин Міністерства фінансів України у декларації про доходи за 2024 рік у графі доходи відобразив подарунок у грошовій формі від ОСОБА_1 у розмірі 400 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Надаючи оцінку обставинам справи, які встановлені на основі наявної в справі та дослідженої сукупності доказів суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення ініційованих позовних вимог в частині утримання ОСОБА_1 у зв`язку з її непрацездатністю по інвалідності, оскільки в судовому засіданні позивачем не доведено отримання матеріального забезпечення нижчого від прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Зі змісту ч. 4 цієї ж статті СК України вбачається, що право на утримання дружина з якою проживає дитина, має не залежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

У позовній заяві ОСОБА_1 , крім іншого, посилається на ч.2 ст. 84 СК України вказуючи, що не отримує доходу у зв`язку з відпусткою по догляду за дитиною та має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

При цьому, представник відповідача у відповіді на відзив не заперечує того, що ОСОБА_2 є діючим військовослужбовцем та проходить службу за контрактом в Управлінні державної охорони України та має стабільне грошове, речове, медичне забезпечення. Більше того, підтверджує те, що стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у даному випадку є належним способом захисту і, цілком прийнятним для сторони відповідача, оскільки чітко окреслений строком їх сплати.

Згідно відомостей відповідача у нього на утриманні знаходяться: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання якого стягуються аліменти у розмірі частини його доходів, а також батько ОСОБА_5 , який є пенсіонером по віку та матір ОСОБА_6 , яка є особою з інвалідністю ІІІ групи.

При визначенні можливості та розміру утримання суд враховує наявність у відповідача аліментних зобов`язань на утримання дитини, однак критично ставиться до тверджень відповідача щодо погіршення його матеріального становища з огляду на утримання непрацездатних батька та матері тому, що на вказаних осіб також розповсюджується дія Законів України «Про Державний бюджет України» із гарантовано визначеним і отримуваним прожитковим мінімумом для осіб, які втратили працездатність та Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а тому добровільне утримання родичів, які отримують пенсію у розмірі визначеному державою, не має ставати на заваді для утримання дружини, яка не працює у зв`язку з перебуванням у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку.

Таким чином, на думку суду, відповідачем не спростовано можливості надавати матеріальну допомогу ОСОБА_1 з якою проживає дитина, принаймні, до досягнення дитиною трьох років, а тому вказані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 1/8 частини усіх доходів ОСОБА_2 щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років.

Згідно ч.1 ст. 79 СК аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 76, 84 СК України, Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік», Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ст. ст. 12, 19, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований у АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає та зареєстрована у АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини усіх доходів платника щомісячно починаючи з 01.07.2025 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований у АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Шевчук