Справа № 509/3719/25
27 листопада 2025 року с-ще Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Бочарова А.І.,
при секретарі Сірман Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Овідіополь цивільну справу за позовом
Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),
треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, на стороні відповідача: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),
Акціонерне товариство «Універсал Банк»,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ Фінансів»
зняття арешту з нерухомого майна,-
08.07.2025 року позивач звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з вищевказаним позовом, в якому просив суд зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 березня 2015 року у ВП № 46794954, номер запису про обтяження: 9059590 (спеціальний розділ) від 16 березня 2015 року.
В обґрунтування позову зазначив, що згідно інформаційної довідки за № 432633491 від 24 червня 2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (надалі - інформаційна довідка), на все нерухоме майно ОСОБА_1 (надалі - Позивач) накладено арешт нерухомого майна, зокрема на:
Відповідно до висновку про вартість майна (земельної ділянки) Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 03 червня 2025 року, виконаного ТОВ «Кабінет оцінки «Аврора», що діє на підставі сертифіката СОД № 479/2024 від 29.10.2024 року, виданого Фондом державного майна України, ринкова вартість земельної ділянки становить 81 000,00 грн.;
Відповідно до висновку про вартість майна (земельної ділянки) Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 03 червня 2025 року, виконаного ТОВ «Кабінет оцінки «Аврора», що діє на підставі сертифіката СОД № 479/2024 від 29.10.2024 року, виданого Фондом державного майна України, ринкова вартість земельної ділянки становить 93 000,00 грн.;
Відповідно до висновку про вартість майна (земельної ділянки) Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 03 червня 2025 року, виконаного ТОВ «Кабінет оцінки «Аврора», що діє на підставі сертифіката СОД № 479/2024 від 29.10.2024 року, виданого Фондом державного майна України, ринкова вартість земельної ділянки становить 124 000,00 грн.;
Відповідно до висновку про вартість майна (земельної ділянки) Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 03 червня 2025 року, виконаного ТОВ «Кабінет оцінки «Аврора», що діє на підставі сертифіката СОД № 479/2024 від 29.10.2024 року, виданого Фондом державного майна України, ринкова вартість земельної ділянки становить 263 000,00 грн.;
Відповідно до висновку про вартість майна (земельної ділянки) Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 03 червня 2025 року, виконаного ТОВ «Кабінет оцінки «Аврора», що діє на підставі сертифіката СОД № 479/2024 від 29.10.2024 року, виданого Фондом державного майна України, ринкова вартість земельної ділянки становить 110 000,00 грн.
Отже основна частина нерухомого майна Позивача, вартість якої перевищує вартість того, що знаходиться на іншій місцевості, розташована на території Барабойської сільської ради Овідіопольського району Одеської області.
Із зазначеної вище інформаційної довідки, а саме Актуальної інформації зі спеціального розділу/Актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень вбачається, що на все нерухоме майно ОСОБА_1 було накладено арешт постановою Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 березня 2015 року у ВП № 46794954, номер запису про обтяження: 9059590 (спеціальний розділ) від 16 березня 2015 року.
Отже в рамках ВП № 46794954 на все нерухоме майно Позивача було накладено арешт.
Оскільки будь-яка інформація про ВП № 46794954 в Автоматизованій системі виконавчого провадження (надалі - АСВП) - відсутня, Позивач, через свого представника за довіреністю, звернувся до Солом`янського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (надалі - Відділ) із заявою від 14 травня 2024 року з проханням надати інформацію про підстави відкриття ВП № 46794954, про виконавчі дії, які проводились в рамках цього виконавчого провадження та про стан виконавчого провадження на дату звернення з відповідною заявою, а також просив зняти арешт з нерухомого майна накладений постановою Відділу про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 березня 2015 року у ВП № 46794954, номер запису про обтяження:9059590 (спеціальний розділ) від 16 березня 2015 року.
06 серпня 2024 року на зазначену представником Позивача електронну адресу як засіб для зв`язку від Відділу надійшла відповідь датована 07 червня 2024 року за вих. № 112056, якою заявника було проінформовано про наступне: перевіркою АСВП і Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі перебувало ВП № 46794954 з примусового виконання виконавчого листа № 2/2019/12, виданого 20 лютого 2015 року Голосіївським районним судом м. Києва (надалі - виконавчий документ) про стягнення з ОСОБА_1 (надалі також - Боржник) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», правонаступником якого на сьогодні є Акціонерне товариство «Універсал Банк» (надалі - АТ «Універсал Банк», Банк, Стягувач) заборгованості у розмірі 115 332,64 швейцарських франків, що еквівалентно 1 714 651,72 грн., 2 135,00 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
10 березня 2015 року державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
16 березня 2015 року державним виконавцем Відділу винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 9059590.
Надалі державним виконавцем Відділу також було винесено постанови про стягнення виконавчого збору від 18 березня 2015 року, про розшук майна боржника від 26 березня 2015 року, про зупинення виконавчого провадження від 26 березня 2015 року, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.
27 квітня 2015 року державним виконавцем Відділу керуючись п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчої дії) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження і направлено виконавчий документ з вказаною постановою, а також іншими документами, які складають матеріали ВП № 46794954, на проведення виконавчих дій на адресу Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві у зв`язку з тим, що згідно відповіді Управління Пенсійного фонду України Боржник отримував дохід у вигляді пенсії за адресою: АДРЕСА_4 , що за адміністративно-територіальним розподілом відноситься до Шевченківського району м. Києва.
Згідно відомостей АСВП в системі наявне виконавче провадження за номером ВП № 48290376 з примусового виконання виконавчого документа, яке перебувало у Відділі державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, проте вказане виконавче провадження перебуває у стані «відмовлено у відкритті», тобто державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві було відмовлено у відкритті виконавчого провадження.
Перевіркою АСВП встановлено, що даний виконавчий документ повторно до примусового виконання не пред`являвся.
Також у згаданій відповіді Відділу державної виконавчої служби зазначено, що надати належним чином завірені копії матеріалів ВП № 46794954 та більш детальну інформацію по даному виконавчому провадженню не виявляється можливим, оскільки були знищені із закінченням строку зберігання.
Як зазначено Відділом, за змістом частин 4-5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом,
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову, 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову,
9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону;
10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно- промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Важливо зазначити, що між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» було укладено Кредитний договір № 046-2008-1108 (на споживчі потреби) від 29 квітня 2008 року (надалі - Кредитний договір).
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01 вересня 2014 року у справі № 2- 2019/12 задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та стягнуто з останнього на користь Банку заборгованість за Кредитним договором в розмірі 115 332,64 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення 1 714 651,72 грн., судовий збір в розмірі 2 135,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді 120,00 грн.

Надалі Банком Позивачу було адресовано повідомлення від 18 травня 2017 року за № 001/0442, яким проінформовано про те, що відповідно до Договору про відступлення права вимоги № 37/17 від 18 травня 2017 року, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Світ Фінансів» (надалі - ТОВ «Світ Фінансів»), право вимоги за Кредитним договором № 046-2008-1108 від 29 квітня 2008 року відступлено на користь останнього.

Також, між ТОВ «Світ Фінансів» (надалі - Первісний кредитор) та ОСОБА_2 (надалі - Новий кредитор, Кредитор) було укладено Договір про відступлення права вимоги № 18-05/17-2 від 18 травня 2017 року, відповідно до умов якого за цим договором Первісний кредитор відступає право вимоги до Боржника за Кредитним договором, внаслідок чого Первісний кредитор передає, а Новий кредитор одержує право вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов`язань за Кредитним договором (п. 3.2. договору).

Отже з моменту відступлення права вимоги за Кредитним договором до ОСОБА_2 , остання є Кредитором та Стягувачем за Кредитним договором.

Згідно Повідомлення Кредитора - ОСОБА_2 , про відсутність претензій по кредитному договору від 01 вересня 2022 року, ОСОБА_1 погасив заборгованість за Кредитним договором № 046-2008-1108 від 29 квітня 2008 року у повному обсязі, претензій майнового чи немайнового характеру Кредитор до Боржника не має.

Таким чином, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 вересня 2014 року у справі № 2-2019/12 та виконавчий документ, виданий на примусове виконання цього рішення, є такими, що не підлягають виконанню у зв`язку із припиненням зобов`язання за Кредитним договором його виконанням.

Що ж до арешту нерухомого майна, накладеного постановою Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 березня 2015 року у рамках ВП № 46794954, то за заявою Позивача про зняття даного арешту Відділом у знятті арешту було відмовлено нібито через несплату Боржником виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, проте доказів існування відповідних постанов про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, зокрема у вигляді копій зазначених постанов, Відділом державної виконавчої служби не надано, а виконавчі провадження зі стягнення в примусовому порядку виконавчого збору та витрат виконавчого провадження - відсутні.

Згідно даних офіційного сайту Автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного реєстру боржників інформація про наявність відкритих виконавчих проваджень, де боржником є ОСОБА_1 - відсутня.

Як уже було зазначено вище, виконавче провадження № 46794954, у межах якого було накладено арешт нерухомого майна, було закінчено у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, яким було відмовлено у прийнятті виконавчого документа до виконання та відкритті виконавчого провадження, а також, що повторно виконавчий документ до відділу не надходив.

Станом на сьогоднішній день, не існує жодних відкритих виконавчих проваджень з виконання виконавчого листа № 2/2019/12, виданого 20 лютого 2015 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 115 332,64 швейцарських франків, що еквівалентно 1 714 651,72 грн., 2 135,00 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Строк для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання закінчився, строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання стороною стягувача у судовому порядку не поновлювався, а питання щодо заборгованості Позивача за Кредитним договором врегульоване між Кредитором та Боржником.

Позивач в судове засідання не з`явився, але звернувся до суду із заявою про підтримання позову, який просив розглянути у його відсутність, при цьому проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, але також звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала.

Всі інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутність сторін за наявними матеріалами справи в заочному порядку відповідно до ст. 223 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 95 ЦПК України передбачає, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки за № 432633491 від 24 червня 2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (надалі - інформаційна довідка), на все нерухоме майно ОСОБА_1 (надалі - Позивач) накладено арешт нерухомого майна, зокрема на:

- земельну ділянку площею 0,2095 га, кадастровий номер :05:000:0012, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 243.

Відповідно до висновку про вартість майна (земельної ділянки) Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 03 червня 2025 року, виконаного ТОВ «Кабінет оцінки «Аврора», що діє на підставі сертифіката СОД № 479/2024 від 29.10.2024 року, виданого Фондом державного майна України, ринкова вартість земельної ділянки становить 81 000,00 грн.;

- земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :05:000:0011, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 243.

Відповідно до висновку про вартість майна (земельної ділянки) Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 03 червня 2025 року, виконаного ТОВ «Кабінет оцінки «Аврора», що діє на підставі сертифіката СОД № 479/2024 від 29.10.2024 року, виданого Фондом державного майна України, ринкова вартість земельної ділянки становить 93 000,00 грн.;

- земельна ділянка площею 10,7737 га, кадастровий номер :01:002:0181, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206.

Відповідно до висновку про вартість майна (земельної ділянки) Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 03 червня 2025 року, виконаного ТОВ «Кабінет оцінки «Аврора», що діє на підставі сертифіката СОД № 479/2024 від 29.10.2024 року, виданого Фондом державного майна України, ринкова вартість земельної ділянки становить 124 000,00 грн.;

- земельну ділянку площею 3,7913 га, кадастровий номер :01:001:0054, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237.

Відповідно до висновку про вартість майна (земельної ділянки) Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 03 червня 2025 року, виконаного ТОВ «Кабінет оцінки «Аврора», що діє на підставі сертифіката СОД № 479/2024 від 29.10.2024 року, виданого Фондом державного майна України, ринкова вартість земельної ділянки становить 263 000,00 грн.;

- земельну ділянку площею 9,8378 га, кадастровий номер :01:002:0182, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса: Харківська обл., Близнюківський р-н., Семенівська сільська рада, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206.

Відповідно до висновку про вартість майна (земельної ділянки) Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 03 червня 2025 року, виконаного ТОВ «Кабінет оцінки «Аврора», що діє на підставі сертифіката СОД № 479/2024 від 29.10.2024 року, виданого Фондом державного майна України, ринкова вартість земельної ділянки становить 110 000,00 грн.

Отже основна частина нерухомого майна Позивача, вартість якої перевищує вартість того, що знаходиться на іншій місцевості, розташована на території Барабойської сільської ради Овідіопольського району Одеської області.

Із зазначеної вище інформаційної довідки, а саме Актуальної інформації зі спеціального розділу/Актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень вбачається, що на все нерухоме майно ОСОБА_1 було накладено арешт постановою Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 березня 2015 року у ВП № 46794954, номер запису про обтяження: 9059590 (спеціальний розділ) від 16 березня 2015 року.

Отже в рамках ВП № 46794954 на все нерухоме майно Позивача було накладено арешт.

Що ж до арешту нерухомого майна, накладеного постановою Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 березня 2015 року у рамках ВП № 46794954, то за заявою Позивача про зняття даного арешту Відділом у знятті арешту було відмовлено через несплату Боржником виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, проте доказів існування відповідних постанов про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, зокрема у вигляді копій зазначених постанов, Відділом державної виконавчої служби не надано, а виконавчі провадження зі стягнення в примусовому порядку виконавчого збору та витрат виконавчого провадження - відсутні.

Згідно даних офіційного сайту Автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного реєстру боржників інформація про наявність відкритих виконавчих проваджень, де боржником є ОСОБА_1 - відсутня.

Як уже було зазначено вище, виконавче провадження № 46794954, у межах якого було накладено арешт нерухомого майна, було закінчено у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, яким було відмовлено у прийнятті виконавчого документа до виконання та відкритті виконавчого провадження, а також, що повторно виконавчий документ до відділу не надходив.

Станом на сьогоднішній день, не існує жодних відкритих виконавчих проваджень з виконання виконавчого листа № 2/2019/12, виданого 20 лютого 2015 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 115 332,64 швейцарських франків, що еквівалентно 1 714 651,72 грн., 2 135,00 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Строк для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання закінчився, строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання стороною стягувача у судовому порядку не поновлювався, а питання щодо заборгованості Позивача за Кредитним договором врегульоване між Кредитором та Боржником.

Згідно ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно позивача, порушується його право власності, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом зняття арешту з майна.

Тому, оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі у зв`язку з відсутністю підстав вважати правомірним та дійсним арешт, що є накладеним на вищевказане нерухоме майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 10-13, 76-81, 133-141, 259, 263, 265, 268, 273, 280, 352, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, на стороні відповідача: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Акціонерне товариство «Універсал Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ Фінансів» про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 березня 2015 року у ВП № 46794954, номер запису про обтяження: 9059590 (спеціальний розділ) від 16 березня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя А.І.Бочаров