Провадження № 2/521/1620/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Ганошенка С.А.,

при секретарі судового засідання Довгань Ж.А.,

представника позивача адвоката Башука Д.С.

представника відповідачів адвоката Бабійчук І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду в м. Одесі, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Консалт Солюшенс») звернулося до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 32937,43 грн. та правничої допомоги у розмірі 20000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21 лютого 2008 року між ВАТ Комерційний Банк «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 05/02/2008/840-К/220 (далі -Кредитний договір), відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування грошові кошти в сумі 102800 доларів США зі сплатою 14,49 % річних. Строк дій кредитного договору між сторонами був визначений до 20.02.2018 р.

В якості забезпечення виконання зобов`язань 21 лютого 2008 року між ВАТ Комерційний Банк «Надра» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 05/02/2008/840-П/220, згідно умов якого Поручитель зобов`язалась солідарно з Позичальником відповідати перед Банком за виконання зобов`язань щодо погашення Кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належним чином свої зобов`язання за кредитним договором № 05/02/2008/840-К/220 від 21.02.2008 року не виконували, внаслідок чого перед банком за договором кредитування станом на 24.04.2020 р. виникла заборгованість в розмірі: 154165,89 доларів США, з них: основна сума боргу 66344,85 доларів США, 81312,99 доларів США заборгованість по відсоткам.

24 квітня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі «ТОВ «Консалт Солюшенс», або «Новий кредитор») укладено договір № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 125.

За змістом пункту 1 даного договору банк відступив Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору, надалі за текстом Боржники, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом «Основні договори», надалі за текстом Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

За змістом пункту 93 Додатку № 1 до Договору № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року до Заявника ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), за кредитним договором № 05/02/2008/840-К/220 від 21.02.2008 року та до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за договором поруки № 05/02/2008/840-П/220 від 21.02.2008 року.

На виконання вимог Договору, ТОВ «Консталт Солюшенс» сплатило ПАТ «КБ «НАДРА» кошти в порядку пункту 4 Договору відступлення права вимоги у розмірі 8 868 842,93 гривень без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 94 від 22.04.2020 року.

Таким чином, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» права вимоги за Кредитним договором № 05/02/2008/840-К/220 від 21.02.2008 року та договором поруки № 05/02/2008/840-П/220 від 21.02.2008 року, а отже ПАТ «КБ «НАДРА» вибуло із правовідносин за вказаним договором.

Наразі, Позивач вимушений звернутись із даною позовною заявою щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 суми основного боргу у розмірі 66344,85 доларів США, що еквівалентно 2744785,90 грн. та понесених судових витрат.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.11.2024 року провадження по справі відкрито, за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

11.12.2024 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Бабійчук І.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила застосувати строки позовної давності до вимог, в задоволенні позову про стягнення заборгованості відмовити, встановити факт, що порука ОСОБА_3 є припиненою з 21.08.2018 року (а.с.39-44).

11.12.2024 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бабійчук І.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила застосувати строки позовної давності до вимог, в задоволенні позову про стягнення заборгованості відмовити (а.с.52-56).

11.12.2024 року на адресу суду від представника відповідачів адвоката Бабійчук І.В. надійшли окремі заяви відповідачів про застосування позовної давності (а.с. 64-69).

24.12.2024 року через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач вважає, що доводи та міркування, викладені у відзиві на позовну заяву такими, що суперечать об`єктивному стану речей. Просить відмовити відповідачам у застосування строку позовної давності з підстав, наведених у відповіді на відзив, позов задовільнити у повному обсязі (а.с. 98-107).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.02.2025 року у справі закрито підготовче засідання та призначено судовий розгляд по суті на 05.03.2025 року.

У судовому засіданні, 05.03.2025 року, представник позивача - адвокат Башук Д.С. наполягав на задоволенні позовних вимог, з підстав викладених в позові, вважає вимоги обґрунтованими та документально підтвердженими.

Представник відповідачів - адвокат Бабійчук О.О. у судовому засіданні 05.03.2025 року заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, просила застосувати до заявлених вимог позовну давність, відмовити у позовних вимогах в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 зазначено, що у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21 лютого 2008 року між ВАТ Комерційний Банк «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 05/02/2008/840-К/220 (далі -Кредитний договір), відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування грошові кошти в сумі 102800 доларів США зі сплатою 14,49 % річних. Строк дії кредитного договору між сторонами був визначений до 20.02.2018 р. (а.с. 16-18).

За змістом пункту 1.5. Договору цільовим використанням Кредиту є відповідне забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань по цьому Договору, а саме підписання та нотаріальне оформлення договору іпотеки наступного нерухомого майна: земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,06, кадастровий номер земельної ділянки: :01:002:1620.

За змістом пункту 3.3.4. Договору Банк надає Позичальнику Кредит строком до 20 лютого 2018 року.

Відповідно до пункту 3.3.2. щомісячна сума мінімального платежу складає 1705,00 доларів США.

В якості забезпечення виконання зобов`язань 21 лютого 2008 року між ВАТ Комерційний Банк «Надра» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 05/02/2008/840-П/220, згідно умов якого Поручитель зобов`язалась солідарно з Позичальником відповідати перед Банком за виконання зобов`язань щодо погашення Кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат (а.с. 19).

Банк виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши ОСОБА_1 кошти у розмірі 102 800 (сто дві тисячі вісімсот) доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № NL-7 від 22.02.2008 рокут (а.с. 20).

Суд приймає до уваги той факт, що згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VІ від 17.09.2008 були внесені зміни у статут Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра», відповідно до яких найменування банку стало: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належним чином свої зобов`язання за кредитним договором № 05/02/2008/840-К/220 від 21.02.2008 року не виконували, внаслідок чого перед банком за договором кредитування станом на 24.04.2020 р. виникла заборгованість в розмірі: 154165,89 доларів США, з них: основна сума боргу 66344,85 доларів США, 81312,99 доларів США заборгованість по відсоткам (а.с. 21).

Суд не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_1 , викладені ним у відзиві на позовну заяву, стосовно піддавання критиці такого доказу позивача, як виписка по рахунку.

У постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі № 194/329/15 зазначено, що виписка з особового рахунку може бути належним доказом заборгованості відповідача за кредитом, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. У постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №200/5647/18 (провадження №61-9618св19), від 28.10.2020 року у справі №760/7792/14-ц (провадження №61-16754св19), від 17.12.2020 року у справі №278/2177/15-ц (провадження №61-22158св19) вказано, «що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.» Згідно з Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 17.06.2004 №280, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 26.07.2004 за №919/9518, до первинних документів відносяться рахунки бухгалтерського обліку банків. Виписка по рахунку долучена до позовної заяви підписана за допомогою Електронного цифрового підпису заступника директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ КБ «Надра» з ринку Новіковим Віктором. Вказане підтверджується супровідним листом №089-60-415/24 від 17.09.2024 та Протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису. Подаючи до суду вказану виписку як додаток до позовної заяви, вона була підписана за допомогою ЕЦП представника ТОВ «Консалт Солюшенс» Коваленком С.О., а тому не потребує додаткового завірення з боку позивача.

24 квітня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі «ТОВ «Консалт Солюшенс», або «Новий кредитор») укладено договір № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 125 (а.с. 23-26)

За змістом пункту 1 даного договору банк відступив Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору, надалі за текстом Боржники, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом «Основні договори», надалі за текстом Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

За змістом пункту 2 Договору Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень, право отримання коштів від реалізації заставного майна за Основними договорами, тощо.

За змістом пункту 93 Додатку № 1 до Договору № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року до позивача ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), за кредитним договором № 05/02/2008/840-К/220 від 21.02.2008 року та до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за договором поруки № 05/02/2008/840-П/220 від 21.02.2008 року.

На виконання вимог Договору, ТОВ «Консталт Солюшенс» сплатило ПАТ «КБ «НАДРА» кошти в порядку пункту 4 Договору відступлення права вимоги у розмірі 8 868 842,93 гривень без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 94 від 22.04.2020 року (а.с. 27).

Таким чином, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» права вимоги за Кредитним договором № 05/02/2008/840-К/220 від 21.02.2008 року та договором поруки № 05/02/2008/840-П/220 від 21.02.2008 року, а отже ПАТ «КБ «НАДРА» вибуло із правовідносин за вказаним договором.

Суд приймає до уваги те, щоТОВ «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 29 серпня 2019 року та здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг № 1739 від 10.09.2019 року.

Так, Договором, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що фінансові установи виконали свої зобов`язання з надання кредитних коштів, а позичальник порушує умови договорів з повернення позичених нею коштів.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604- 609 ЦК.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

За порушення зобов`язання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання.

Боржник, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого грошового зобов`язання.

Згідно із ч. 2. ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

При умові, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 543ЦПК Україниу разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Частиною 4ст. 543 ЦК Українивстановлено, що виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Відповідно дост. 554 ЦК Україниу разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд критично оцінює твердження представника відповідачів щодо припинення Договору поруки, виходячи з наструпного.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України). Відповідно до п.5.3 Договору поруки дія цього Договору закінчується належним виконанням Позичальником взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору чи виконанням Поручителем своїх зобов`язань, згідно з умовами цього Договору. Доказів виконання боргових зобов`язань в повному обсязі, Відповідачами до суду не надавалось. Тобто, зобов`язання за кредитним договором №05/02/2008/840-К/220 від 21.02.2008 року відповідачами виконані не були. Таким чином договір поруки не може бути припиненим. Окрім того Законом України № 2478-VIII від 03.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» пункт 4 ст. 559 ЦК України було викладено в редакції, якою передбачено, що порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Дата припинення поруки, на яку посилається представник Відповідачів 20.08.2018 року. Дата прийняття вищевказаного закону, яким змінено строк на пред`явлення вимоги до поручителя 03.07.2018 року. Оскільки на момент прийняття цього закону строк дії поруки не припинився, то його було продовжено до трьох років. Тобто, строк договору поруки № 05/02/2008/840-П/220 від 21.02.2008 року повинен був сплинути щонайраніше 21 лютого 2021 р. Однак у зв`язку з оголошенням карантину (COVID-19) та введенням на території України військового стану, строк для пред`явлення позовної вимоги як до позичальника, так і до поручителя було зупинено та на теперішній час даний строк не сплинув. За таких обставин, вважаємо, що договір поруки, укладений між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 не припинив свою дію, є чинним, а ОСОБА_2 зобов`язана виконувати взяті на себе зобов`язання належним чином.

Щодо заявленого представником відповідачів клопотання про застосування до спірних правовідносин перебігу строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11.09.1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (п. 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти росії»; п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Разом з тим, відповідно до пункту 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Разом з тим, пунктом 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином строк загальної позовної давності, встановлений статтею 257 ЦК України було продовжено на строк дії воєнного стану, а вимоги про стягнення знаходяться в межах строку.

Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Відповідачами не надано доказів щодо спростування заявленої суми заборгованості, в тому числі не здобуто таких доказів під час розгляду справи.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач у позовній заяві, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі в частині стягнення заборгованості.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає також стягненню судовий збір у розмірі 32937,43 грн. з відповідачів солідарно.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства зобмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс`до до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (, місце знаходження: м. Одеса, вул. Пушкінська, 36, оф. 308) частину заборгованості за тілом кредиту за договором № 05/02/2008/840-К/220 від 21.02.2008 року у розмірі 66344,85 (шістдесят шість тисяч триста сорок чотири) доларів 85 центів США, що по курсу НБУ складає 2 744 785 (два мільйони сімсот сорок чотири тисячі сімсот вісімдесят п`ять) гривень 96 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» ( м.Одеса, вул. Пушкінська, 36 оф. 308) в рівних частках з кожного судові витрати у вигляді судового збору у сумі 32 937,43 ( тридцять дві тисячі дев`ятсот тридцять сім) гривень 43 копійки, тобто з кожного по 16468,72 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складений 10.03.2025 року.

Суддя Сергій ГАНОШЕНКО