УХВАЛА

07 березня 2025 року

м. Київ

справа № 609/581/24

провадження № 61-2615ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргуТернопільської обласної прокуратури на рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 14 жовтня 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 21 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Тернопільській області, Тернопільської обласної прокуратури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Державна казначейська служба України, про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України у Тернопільській області, Тернопільської обласної прокуратури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Державна казначейська служба України, про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду у розмірі 224 000,00 грн.

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 14 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з держави Україна за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 184 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури. Солідарно стягнуто з Головного управління Національної поліції України у Тернопільській області, Тернопільської обласної прокуратури витрати, понесені ОСОБА_1 на правову допомогу, в сумі 6 571,20 грн. Солідарно стягнуто з Головного управління Національної поліції України у Тернопільській області, Тернопільської обласної прокуратури на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України 994,88 грн судового збору.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 21 січня 2025 року рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 14 жовтня 2024 року змінено в частині стягнення судових витрат. Стягнуто з Головного управління Національної поліції України у Тернопільській області, Тернопільської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 6 571,20 грн - по 3 285,60 грн з кожного. Стягнуто з Головного управління Національної поліції України у Тернопільській області, Тернопільської обласної прокуратури на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України 994,88 грн судового збору - по 497,44 грн з кожного. В решті рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 14 жовтня 2024 року залишено без змін. Стягнуто з Головного управління Національної поліції України у Тернопільській області, Тернопільської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 4 000,00 грн - по 2 000,00 грн з кожного.

Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2025 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 14 жовтня 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 21 січня 2025 року у цій справі відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій 21 лютого 2025 року до Верховного Суду, Тернопільська обласна прокуратура просить скасуватирішення Шумського районного суду Тернопільської області від 14 жовтня 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 21 січня 2025 року, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 184 000,00 грн.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, слугувати суспільним інтересам щодо забезпечення єдності судової практики й розвитку права.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК Українитакож має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Ціна позову у цій справі складає 224 000,00 грн, що станом на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн * 250 = 757 000, 00 грн). Оспорювана органом прокуратури у касаційному порядку сума складає 184 000,00 грн.

Водночас ухвалою від 20 лютого 2025 року Верховний Суд відмовив у відкритті касаційного провадження у цій справі, зазначивши, що оскаржувані судові рішення (рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 14 жовтня 2024 року та постанова Тернопільського апеляційного суду від 21 січня 2025 року) не підлягають касаційному оскарженню, оскільки ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже судові рішення у цій справі за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню.Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

Касаційна скарга не містить прямих посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Колегія суддів враховує мотиви судових рішень і доводи касаційної скарги, які значною мірою стосуються оцінки доказів у справі, та вважає, що з огляду на встановлення судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи та надання правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, незгода відповідача з встановленими судами обставинами не свідчить про те, що така справа має виняткове значення для учасника справи або має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

З огляду на ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховним Судом не встановлено обставин, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскількиТернопільська обласна прокуратура подала касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з приписами ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Тернопільської обласної прокуратури на рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 14 жовтня 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 21 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Тернопільській області, Тернопільської обласної прокуратури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, -Державна казначейська служба України, про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович