Справа № 167/684/24 Головуючий у 1 інстанції: Сіліч І. І.
Провадження № 22-ц/802/212/25 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди в порядку суброгації, за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 02 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року АТ «СК «ББС Іншуранс» звернулось до суду із зазначеним позовом.

Покликалось на те, що 20 грудня 2021 року о 08 год. 20 хв. на автодорозі М-19 Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече 145 км, сталась дорожньо-транспортна пригода. Зокрема водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв зіткнення із автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічні пошкодження.

Постановою Рожищенського районного суду Волинської області від 11 січня 2022 року відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Позивач також вказував, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, саме він був страховиком пошкодженого автомобіля «Chevrolet Lacetti» і згідно укладеного договору добровільного страхування наземного транспорту, власнику цього автомобіля страхувальнику Головному управлінню Державної казначейської служби України у Волинській області, за зверненням останнього, виплатив страхове відшкодування в розмірі 58441 грн 10 коп. та 1000 грн. за послуги евакуатора.

Крім того позивач зазначав, що оскільки відповідальність транспортного засобу «Volkswagen Passat» винуватця ДТП відповідача ОСОБА_1 не була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» до нього як страховика потерпілої особи перейшло право вимоги останнього про повернення в порядку суброгації сплаченої ним суми страхового відшкодування.

Ураховуючи наведене, позивач АТ «СК «ББС Іншуранс» просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 59441 грн 10 коп. та 3028 грн - понесені судові витрати за сплачений судовий збір.

02 вересня 2024 року під час розгляду справи за клопотанням представника позивача ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області до участі в розгляді справи було залучено співвідповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 02 грудня 2024 року у задоволенні позову АТ «СК «ББС Іншуранс» відмовлено.

Вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, зібраним доказам та прийняте судом з порушенням норм матеріального права, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивна тим, що судом першої інстанції зроблено невірний висновок про безпідставність позовних вимог, який суперечить встановленим обставинам справи та нормам матеріального права про відшкодування шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 просив рішення суду залишити без змін, а скаргу подану позивачем без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням вимог статті 369 цього Кодексу.

Дослідивши обставини справи та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позовні вимоги позивача до відповідача ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки відшкодування ним шкоди потерпілій особі відбулося з порушенням вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який регулює спірні правовідносини.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна.

Встановлено, що 20 грудня 2021 року о 08 год. 20 хв. на автодорозі М-19 Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече 145 км, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , вчинив дорожньо-транспортну пригоду, зіткнувшись із автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , що є працівником власника автомобіля Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області. Під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Рожищенського районного суду Волинської області від 11 січня 2022 року, яка набрала законної сили, відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_2 , Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, була застрахована відповідно до договору №006-0010238/01НТ/61-21 добровільного страхування наземного транспорту від 27 липня 2021 року у ПрАТ «СК «Брокбізнес», правонаступник якого позивач АТ «СК «ББС Іншуранс».

Разом з тим, оскільки власник автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідач ОСОБА_1 згідно посвідчення серії НОМЕР_3 виданого 05 травня 2016 року ГУНП у Волинській області є учасником бойових дій, то його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП застрахована не була.

Також встановлено, що після ДТП 22 грудня 2021 року власник пошкодженого транспортного засобу «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_2 , письмово повідомив позивача, як свого страховика про дану подію, що має ознаки страхового випадку.

Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 29128 від 11 лютого 2022 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності на замовлення ПрАТ «СК «Брокбізнес», правонаступник якого позивач, вартість матеріального збитку, на момент пошкодження становить 134221 грн.

Відповідно до страхового акту №101551/1 від 14 лютого 2022 року та додатку до нього - розрахунку страхового відшкодування страховиком ПрАТ «СК «Брокбізнес», правонаступник якого є позивач, було прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за договором потерпілій від ДТП особі в розмірі 59441 грн 10 коп. У подальшому 16 лютого 2024 року страховик здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 58441 грн 10 коп. на рахунок СТО ПАТ «Волинь-Авто» та 1000 грн за послуги евакуатора, що підтверджується відповідними виписками із банківських рахунків, які наявні в матеріалах справи.

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

До страховика переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Згідно з п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди І гр., які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду І гр., у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватими якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Наведеною нормою зазначеного Закону встановлено особливості страхування цивільно-правової відповідальності окремих категорій громадян, зокрема учасника бойових дій та порядок відшкодування заподіяної ними шкоди.

Згідно з пунктом 39.1 статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко визначає умови, за яких МТСБУ здійснює відшкодування страхових коштів.

Згідно з підпунктом 43.1.2 пункту 43.1 статті 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для забезпечення виконання зобов`язань членів МТСБУ перед страхувальниками і потерпілими при ньому, крім інших, створено фонд захисту потерпілих у ДТП (фонд захисту потерпілих), призначений для здійснення розрахунків з потерпілими у випадках, передбачених цим законом.

Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

У справі, яка переглядається, апеляційним судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 (винуватця дорожньо-транспортної пригоди) на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була, і в матеріалах справи наявні докази, що сам водій як учасник бойових дій належить до пільгової категорії осіб, визначених пунктом 13.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а його автомобіль при умові особистого керування є забезпеченим транспортним засобом.

У зв`язку із чим колегія суддів дійшла висновку, що підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 у порядку суброгації, сплаченої страховиком потерпілій особі суми страхового відшкодування, немає.

Разом з тим у справі встановлено, що за договором добровільного страхування, потерпілий отримав страхове відшкодування на відновлення пошкодженого автомобіля від позивача, який є його страховиком.

Згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.

Аналогічне правило викладено в пунктах 3.6, 3.7 Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у ДТП (затверджено протоколом Координаційної ради МТСБУ від 06 грудня 2012року № 31/2012), за змістом якого МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих компенсує витрати страховика за договором майнового страхування в межах здійсненого ним страхового відшкодування виключно у разі настання ДТП з вини осіб, які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та у разі, коли відповідальною за шкоду, спричинену внаслідок ДТП, є особа, відповідальність якої застрахована за договором ОСЦПВ іншим страховиком членом МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований.

Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин справи, дає підстави вважати, що при відсутності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у винуватця дорожньо-транспортної пригоди, який є учасником бойових дій, страховик потерпілого, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, набуває права звернення до МТСБУ, оскільки в пункті 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо зазначено, що у такій ситуації у МТСБУ виникає обов`язок здійснювати відповідне відшкодування (регламентні виплати) страховикам.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постанові від 26 червня 2019року у справі № 554/5837/15-ц.

Оскільки, зазначені обставини не були враховані судом першої інстанції то оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з мотивів наведених у ньому слід вважати таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, висновки викладені у якому не відповідають встановленим обставинам справи, а відтак не може бути залишене в силі та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання позову та апеляційної скарги необхідно стягнути із відповідача МТСБУ на користь позивача АТ «СК «ББС Іншуранс» у розмірі 7570 грн (3028 + 4542).

Керуючись статтями 367, 374, 375, 376 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» задовольнити.

Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 02 грудня 2024 року скасувати.

Позов Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» до ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди в порядку суброгації задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» відшкодування шкоди в розмірі 59441 грн 10 коп. в порядку суброгації.

В позові до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відмовити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» судовий збір в розмірі 7570 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді