Справа № 405/2680/23
Провадження №2/405/398/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року Подільський районний суд міста Кропивницького в складі:

головуючого судді Іванової Л.А.,

при секретарі Дризі Є.В., Нетесі С.М., Тарасенко Р.П.,

за участю учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кноблох І.В.,

представника відповідача АТ «Державний ощадний банк України» адвоката Павленка Л.М.

та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому цивільну справу №405/2680/23 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Кіровоградське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (м. Кропивницький, вул. Декабристів, буд. 9), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), Головне управління ДПС в Кіровоградській області (м.Кропивницький, вул.Велика Перспективна, 55) про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до відповідача АТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії Кіровоградське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» про зобов`язання вчинити дії, в якому просила зобов`язати відповідача вилучити відомості про утримання ПДФО з суми списаного кредиту за рахунок резерву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з бази даних ДПС, шляхом подання уточненого додатку форми №4 ДФ до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску у відповідності до вимог ПКУ та Наказу Мінфіну №4 від 1 3.05.2015 року, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що 07.09.2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії- Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» та нею ( ОСОБА_1 ) був укладений кредитний договір № 542, на умовах якого банк надав їй кредит у сумі 99 000,00 тисяч дол. США на придбання автомобіля із забезпеченням кредитних зобов`язань заставою придбаного автомобіля відповідно до договору застави № 1306 від 07.09.2007року та порукою фізичної особи ОСОБА_3 відповідно до договору поруки № 715 від 07.09.2007 року.

У зв`язку з погіршенням її(позивача) фінансового стану унаслідок негативного впливу світової фінансової кризи нею, як позичальником за кредитним договором, були допущеніпрострочення виплат, тому банк стягнув з неї непогашену частину заборгованості по кредитному договору в судовому порядку, а саме: рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 08.06.2010 року у справі № 2-1891/10 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кошти на загальну суму 748 712,51 грн. (747 802,51 грн заборгованість та 910,00 грн. судовий збір), яке набрало законної сили та 27.10.2010 року відповідачеві видано виконавчийлист; рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04.10.2013 року у справі № 404/5781/13-ц з урахуванням ухвали від 04.10.2013 року про виправлення описки стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 кошти на загальну суму 154 488,86 грн. (153 720,26 грн. заборгованість та 768,60 грн. судовий збір), яке набрало законної сили, та 20.10.2013 року відповідачеві видано виконавчий лист.Обидва виконавчі листи по цей час чинні, як виконавчі документи і підлягають примусовому виконанню органами ДВС.

Крім того, зазначила, що Банк надіслав їй повідомлення № 16-08/1814 від 14.10.2014 року, в якому зазначив, що Банком відшкодовано тобто (не прощенно, не анульовано) непогашену частину кредитної заборгованості позичальника за кредитним договором № 542 від 07.09.2007 року в розмірі 92 334,93 дол. США за рахунок резерву та відображено цю інформацію у податковому розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ).

Банк у своєму податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і утриманого з них податку (форми №1ДФ), повідомив податковому контролюючому органу, що ця ж сума 92 334,93 дол. США (еквівалент у національній валюті 1 195 739,46 грн.) є сумою отриманого нею(позивачем) від банку доходу у 4 кварталі 2014 року, як додаткове благо у вигляді суми боргу (кредиту) платника податку,прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, з ознакою доходів «126».

На підставі повідомлення банку Кіровоградською ОДПІ ГУДФС у Кіровоградській області проведено позапланову невиїзну перевірку її, як фізичної особи-платника податків, за результатами якої складено акт № 350/17-05/ від 26.10.2015 року, згідно з яким контролюючим органом встановлено, що «... ОСОБА_1 отримала доходи від Філії Кіровоградського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» за ознакою «126» - у вигляді боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням у 4 кварталі 2014року у сумі 1 195 739,46 грн.».

Також в Акті перевірки вказано, що листом Філії Кіровоградського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» від 03.06.15року № 18/3-17/200 підтверджено достовірність даних, зазначених у звіті 1ДФ податковий розрахунок сум доходу, нарахованого сплаченого на користь платників податку, і сум утриманого з них податку по фізичній особі ОСОБА_1 .

Тим самим, контролюючим органом у ході проведеної перевірки було встановлено порушення нею, як платником податків, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп. 164.2.17 п. 164.2, ст.164 ПК України, що полягало у неподанні податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік, заниженні обсягу оподатковуваного доходу та неперерахуванні податку з доходів фізичних осіб, тому було нараховано грошове зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб за 4 квартал 2014 року на суму 203 032,11 грн.

На підставі Акту перевірки контролюючим органом їй було видане податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 06.11.2015 року про сплату податку на суму 203 032,11 грн. та нарахованих штрафних санкцій на суму 50 758,03 грн.

Зазначила, що у грудні 2019 року вона звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати припиненим її зобов`язання щодо сплати АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором від 07 вересня 2007 року № 542 в розмірі 92 334,93 дол. США, що еквівалентно 1 195 739,46 грн. та рішенням у справі №405/9058/19 від 25 січня 2021 року, в його задоволенні було відмовлено. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 17 серпня 2021 року рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 25 січня 2021 року залишено без змін. Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, вона звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, однак Верховний Суд відмовив в її задоволенні постановою від 26.01.2022 року, зазначивши при цьому наступне: «за своєю суттю прощений кредитний борг є додатковим благом особи лише у разі відсутності у банківської установи будь-якої правової підстави вимагати його стягнення в майбутньому, тобто припинення між сторонами кредитних відносин, взятих на себе взаємними зобов`язаннями».Верховний Суд зазначив, що прощення (анулювання) їїкредитної заборгованості перед Банком не відбулося. Мало місце лише її відшкодування за рахунок резерву Банку з подальшим стягненням її з боржника.З огляду на викладене колегія суддів суду касаційної інстанції погодилась із висновками, яких дійшли суди у цій справі, що відшкодування Банком за рахунок свого резерву кредиторської заборгованості позивача та подальше її стягнення не припиняє зобов`язання боржника перед кредитором.

Згідно з підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України, дохід з джерелом його походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентами або нерезидентами в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна. Доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування І перестрахування ризиків на території України; г) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); є) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно- правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Таким чином, об`єктом оподаткування на доходи фізичних осіб є дохід, отриманий платником податку як додаткове благо.

Виходячи з приписів Податкового кодексу України, визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Додаткове благо визначається як дохід лише у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

Тобто, законодавець передбачає сплату податку у випадку саме отримання додаткового блага, яке залишилось у платника податку після списання боргу установою банку, у вигляді, наприклад, отриманих раніше коштів.

В той же час, оскільки припинення між нею (позивачем) та Банком кредитних відносин фактично не відбулось, її зобов`язання щодо сплати кредитної заборгованості скасовані не були, жодного доходу, як додаткового блага нею отримано не було.

Більше того, вона постійно (щомісячно) здійснює погашення заборгованості за кредитним договором, сплативши на теперішній час 356 367,24 грн.

Крім того, зазначила, що 07.02.2023 вона звернулась до установи банку з листом, в якому просила здійснити банком корегування податкової звітності з ПДФО, виправивши помилку шляхом подання податковому органу уточненої інформації щодо неотримання нею будь-якого доходу від банку за період з 4 кварталу 2014 року по теперішній час, в зв`язку з відсутністю самого факту прощення (анулювання) її кредитної заборгованості перед банком.

Листом банку № 109.20-15/7764/2023-10 в задоволені її клопотання було відмовлено, посилаючись на лист Міністерства доходів і зборів України від 30.04.2014 № 9204/10/28-10-06-11.

Таким чином, на сьогоднішній день склалась ситуація, при якій вона (позивач) за виконавчими листами виплачує заборгованість за отриманим кредитом та одночасно податковий орган стягує з неї нараховане грошове зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб за 4 квартал 2014 року в сумі 203 032,11 грн. за отримані доходи, які вона не отримувала від Філії Кіровоградського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» за ознакою «126» - у вигляді боргу платника податку, анульованого (а по факту - здійснено відшкодування непогашеної частини кредитної заборгованості позичальника за кредитним договором № 542 від 07.09.2007 року у розмірі 92 334.93 дол. США за рахунок резерву) кредитором за його самостійним рішенням у 4 кварталі 2014року, у сумі 1 195 739,46 грн.

Вважає, що відмова Філії Кіровоградське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в задоволені її заяви про здійснення банком корегування податкової звітності з ПДФО, виправивши помилку шляхом подання податковому органу уточненої інформації щодо неотримання нею будь-якого доходу від банку за період з 4 кварталу 2014 року по теперішній час, в зв`язку з відсутністю самого факту прощення (анулювання) її кредитної заборгованості перед банком, порушує її право на мирне володіння своїм майном.

В даному випадку її право на мирне володіння своїм майном порушується внаслідок ненадання Філією Кіровоградського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» уточненого розрахунку до податкового органу, внаслідок чого вона повинна заплатити податок з доходу, як додаткового блага, який нею отримано не було.

З огляду на викладене, просила зобов`язати відповідача вилучити відомості про утримання ПДФО з суми списаного кредиту за рахунок резерву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з бази даних ДПС, шляхом подання уточненого додатку форми №4 ДФ до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску у відповідності до вимог ПКУ та Наказу Мінфіну №4 від 1 3.05.2015 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 квітня 2023 року за зазначеним позовом відкрито позовне провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання: Надано учасникам справи процесуальний строк для подання заяв по суті справи.

Під час підготовчого провадження у справі:

Представником відповідача АТ «Державний ощадний банк України» подано відзив на позовну заяву, зареєстрований судом 29.06.2023 року за вх.№16465 та разом з відзивом на позовну заяву подано заяву про застосування позовної давності, зареєстровану судом 29.06.2023 року за вх.№16463.

Позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, яка зареєстрована судом 18.07.2023 року за вх.№18182.

Представником відповідача АТ «Державний ощадний банк України» подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, зареєстровані судом 21.07.2023 року за вх.№18463.

Крім того, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 серпня 2023 року за клопотанням представника відповідача залучено до участі в зазначеній цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління ДПС в Кіровоградській області (, адреса: вул. Велика Перспективна, 55. м. Кропивницький).

Представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ГУ ДПС у Кіровоградській області подані письмові пояснення, які зареєстровані судом 28.09.2023 року за вх.№24370.

Ухвалою суду від 16 листопада 2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

При цьому, у зв`язку з набранням 25 квітня 2025 року чинності Законом України від 26.02.2025 № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів, зокрема, змінено найменування Ленінського районного суду міста Кіровограда на Подільський районний суд міста Кропивницького.

Під час судового розгляду справи по суті:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кноблох І.В. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА №1060222 від 21 серпня 2023 року) в судовому засіданні заявлені позивачем позовні вимоги підтримала, з підстав, зазначених в позові, а також у відповіді на відзив на позовну заяву, просила позов задовольнити, зазначивши при цьому, що відповідно до вимог пп.164.2.17 (пункт «Д») п.164.2, ст.164 ПК України, лише у випадку, коли такий борг прощено або анульовано, Банк зобов`язаний включити суму прощенного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. До складу загального місячного оподаткованого ПДФО доходу платника податку включається дохід, отриманий як додаткове благо (пп.164.2.17 ПК України). За відсутності самого факту прощення (анулювання) боргу, а також за відсутності факту отримання позивачем додаткового блага, у банку не було правових підстав включати до податкового розрахунку некоректні (неправдиві) відомості щодо отримання позивачем доходу.

Таким чином, до моменту проведення податкової перевірки утворилась така ситуація, при якій Банк відповідно до п. «б» п.176.2 ст.176 КК України подав до податкового органу податковий розрахунок сум доходу, нарахованого/сплаченого на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, зазначивши у Декларації 1ДФ, що позивач ОСОБА_1 отримала дохід у зв`язку з прощенням(анулюванням) боргу.

В свою чергу, податковий орган, маючи в своєму розпорядженні податковий розрахунок сум доходу 1ДФ стосовно позивача ОСОБА_1 , та додатково отримавши лист Філії Кіровоградського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» від 03.06.15р. № 18/3-17/200, яким банком підтверджено достовірність даних, зазначених у звіті 1ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого сплаченого на користь платників податку, і сум утриманого з них податку по фізичній особі ОСОБА_1 » прийняв законне повідомлення рішення про нарахування грошового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб за 4 квартал 2014 року на суму 203 032,11 грн., у зв`язку з чим, оскаржувати в судовому порядку законне повідомлення рішення не було правових підстав.

Стосовно заперечень відповідача на відсутність посилання в позовній заяві на норми Податкового кодексу, які б зобов`язували банк вилучити відомості про утримання ПДФО з суми списаного кредиту за рахунок резерву ОСОБА_1 з бази даних ДПС, шляхом подання уточненого додатку форми № 4 ДФ до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску відповідно до вимог ПКУкраїни та наказу Мінфіну № 4 від 13.01.2015 року зазначила, що нормами Податкового кодексу України, зокрема, п.50.1 ст.50 ПК України передбачено, що у разі, якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст.102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Окремо зазначила та наголосила, що прощення (анулювання) кредитної заборгованості ОСОБА_1 перед Банком не відбулося, мало місце лише її відшкодування за рахунок резерву Банку з подальшим стягненням її з боржника, та, оскільки припинення між ОСОБА_1 та Банком кредитних відносин фактично не відбулося, її зобов`язання щодо сплати кредитної заборгованості скасовані не були, жодного доходу, як додаткового блага нею отримано не було. За своєю суттю прощений кредитний борг є додатковим благом особи лише у разі відсутності у банківської установи будь-якої правової підстави вимагати його стягнення в майбутньому, тобто, припинення між сторонами кредитних відносин, взятих на себе взаємними зобов`язаннями. В свою чергу, позивач ОСОБА_1 за виконавчими листами сплачує заборгованість за отриманим кредитом та одночасно податковий орган стягує з неї нараховане грошове зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб за 4 квартал 2014 року в сумі 203 032 грн. 11 коп. за отримані доходи, які вона не отримувала, тим самим, Банк, за відсутності факту отримання позивачем додаткового блага та наявністю у нього права в подальшому вживати заходів для стягнення заборгованості за кредитним договором, не мав права подавати до податкового органу податковий розрахунок 1ДФ відносно позивача. В той же час, відмова Філії Кіровоградське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в задоволені поданої позивачем заяви про здійснення банком корегування податкової звітності з ПДФО, виправивши помилку шляхом подання податковому органу уточненої інформації щодо неотримання позивачем будь-якого доходу від банку за період з 4 кварталу 2014 року по теперішній час, в зв`язку з відсутністю самого факту прощення (анулювання) кредитної заборгованості перед банком, порушує право позивача на мирне володіння своїм майном.

Зважаючи на викладене, вважає, що дії відповідача фактично спрямовані на свідоме порушення прав позивача шляхом надання органу справляння податків та зборів викривленої та неправдивої інформації, тим самим, фактично відповідач, подавши викривлену інформацію, діяв всупереч принципам справедливості, добросовісності та розумності, а мета правосуддя полягає в припиненні такого порушення та відновленні порушеного права.

Щодо поданої відповідачем заяви про застосування строку позовної давності представник позивача зазначила, що позивачем строки позовної давності не пропущені, оскільки про порушення свого права позивач дізналася зі змісту постанови Верховного Суду від 26.01.2022 року, в якій суд касаційної інстанції зазначив, що прощений кредитний борг є додатковим благом особи лише у разі відсутності у банківської установи будь-якої правової підстави вимагати його стягнення в майбутньому, тобто припинення між сторонами кредитних відносин, взятих на себе взаємними зобов`язаннями, прощення (анулювання) кредитної заборгованості позивача перед відповідачем не відбулося, так як мало місце лише її відшкодування за рахунок резерву банку з подальшим стягненням з боржника., на підставі чого 07.02.2023 року позивач звернулася до банку з листом в якому просила здійснити банком корегування податкової звітності з ПДФО, виправивши помилку шляхом подання податковому органу уточненої інформації щодо неотримання нею будь-якого доходу від банку за період з 4 кварталу 2014 року по теперішній час, в зв`язку з відсутністю самого факту прощення (анулювання) її кредитної заборгованості перед банком, однак листом банку від 15.03.2023 року позивачу в задоволенні її клопотання було відмовлено, що стало підставою для звернення позивача ОСОБА_1 в квітні, 2023 року з зазначеним позовом до суду.

Представник відповідача АТ «Державний ощадний банк України» адвокат Павленко Л.М.(діє на підставі довіреностей№ 19/3-02/382 від 26.12.2022 року, №19/4-02/627 від 21.12.2023 року) в судовому засіданні заперечив проти заявлених позивачем до АТ «Державний ощадний банк України» позовних вимог, зважаючи на підстави, викладені як у відзиві на позовну заяву, так і у запереченнях на відповідь на відзив, за змістом яких податкові зобов`язання зі сплати ПДФО у позивача виникли на підставі податкового повідомлення-рішення податкового органу. Подання Банком уточненого розрахунку не матиме наслідком припинення податкових зобов`язань за діючим та нескасованим податковим повідомленням-рішенням.Як вбачається із доданих до позовної заяви копій акту Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області від 26.10.2015 року 350/17-05/, податковою повідомлення-рішення Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області від 06.11.2015 року, на які посилається позивач у позовній заяві, визначення загального річного оподаткованого доходу позивача за 2014 рік, обрахування до сплати суми податку з доходів фізичних осіб розрахунок грошового зобов`язання платника податку, донарахування спірного грошово зобов`язання позивача по податку з доходів фізичних осіб на суму 203032,11 грн., здійснені Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградські області за результатами проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. Таким чином, виникнення у позивача обов`язку сплати нарахованого грошового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 203032,11 грн. є наслідком дії Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області щодо прийняття відповідного податкового повідомлення-рішення, в якому визначеного суму вказаного грошового зобов`язання з ПДФО. При цьому, п.56.1 ст.56 ПК України (в редакції, як станом на 20.09.2015 року, так і в діючій) рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей щодо оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення, яким позивачу донараховано суму грошового зобов`язання з ПДФО у розмірі 203032,11 грн. в адміністративному або судовому порядку, а тому вказана сума грошового зобов`язання зі сплати ПДФО є узгодженою. Подання Банком уточненого додатку форми № 4 ДФ не матиме наслідків (впливу) на обов`язок позивача сплати сум грошового зобов`язання з ПДФО, які визначені податковим органом в податковому повідомленні-рішенні.

Окрім того, з висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 31.01.2020 року у справі №826/15507/17, серед іншого, зазначено, що визначення банком грошових сум визнаною безнадійною та списаної за рахунок його оподатковуваного доходу та надання до контролюючого органу відповідного податкового розрахунку не має правового значення для правовідносин, що виникають у сфері справляння податків та не впливає на податкові зобов`язання позивача.

Вказав, що відповідний спосіб захисту прав платника податків у разі його незгоди відповідними рішеннями контролюючого податкового органу, визначений законом Податковим кодексом України і полягає в оскарженні саме таких рішень, зокрема оскарженню в адміністративному порядку або в суді податкового повідомлення - рішення або іншого рішення контролюючого органу, тому вищенаведене вказує на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог позивача, їх невідповідність способу захисту передбаченому законом.

Вважає, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту, який не має наслідком припинення у позивача обов`язку сплати сум ПДФО.

Також, зі змісту позовної заяви не вбачається посилання позивача на конкретні норми Податкового кодексу України, відповідно до яких, банк повинен та зобов`язаний вчиняти дії, які позивач просить зобов`язати вчинити Банк, так само не наведено з цього приводу конкретні вимоги наказу Мінфіну №4 дату якого зазначено позивачем, як 13.05.2015 року і яке відношення зазначений наказ може мати до правовідносин у справі.

В свою чергу, як слідує з пп. 21.1.10. п. 21.1. ст. 21 ПК України внесення до інформаційних баз даних інформації з документів, отриманих від платників податків у паперовій формі, а також інформації про взаємодію з платниками податків, отриману в іншій формі належить до обов`язків посадових та службових осіб контролюючих органів, а не банку. Таким чином, заявлена позивачем позовна вимога не відповідає вищенаведеній нормі закону.

Також підтримав подану заяву про застосування позовної давності, зазначивши на її обґрунтування, що повідомлення філії - Кіровоградське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» № 16-08/1814 від 14.10.2014 року було отримано позивачем 15.10.2014 року, тому можна дійти висновку, що ОСОБА_1 дізналась, зокрема про відображення інформації у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) 15.10.2014 року, та відповідно станом на день звернення її до суду трирічний строк загальної позовної давності сплинув та відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Викладене в сукупності свідчить, що позивачем ОСОБА_1 пропущено строк позовної давності, а обраний позивачем спосіб захисту не матиме наслідком припинення у позивача обов`язку сплати узгоджених сум ПДФО, а відтак підстави для задоволення вимог позивача відсутні.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головного управління ДПС в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, судом повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, при цьому подано письмові пояснення, зареєстровані судом 28.09.2023 року за вх. №24370, за якими зазначено, що листом Філії Кіровоградського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» від 03.06.2015 року №18/3-17/200 підтверджено достовірність даних зазначених у звіті 1 ДФ податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку по фізичній особі

ОСОБА_5 ОДПІ 26 жовтня 2015 року здійснено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства при оподаткуванні доходів, отриманих у вигляді списання заборгованості за період з 01 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року, відповідно до отриманої з ГУ ДФС України інформації за 2014 рік про суми нарахованих (виплачених) доходів та утриманих з них податків фізичних осіб, які отримували доходами за даними податкових розрахунків за ф. 1 ДФ, фізична особа ОСОБА_1 отримала доходи від Філії Кіровоградського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» за ознакою «126» у вигляді боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням у 4 кварталі 2014 року у сумі 1 195 739,46 грн.

Відповідно до пп. «д» пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України від 2 грудня 2010 року №2755-VI до складу загального (річного) оподатковуваного доходу включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаний з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків, за підсумками звітного періоду, у кому такий борг анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Сума боргу платника податку, анульованого за самостійним рішенням кредитора (в тому числі банку) до закінчення строку позовної давності є об`єктом обкладення податком з доходів фізичних осіб.

Списана сума заборгованості Філією Кіровоградського обласного управління ПАТ «Державний банк України» в сумі 1 195 739,46 грн. є доходом фізичної особи ОСОБА_1

ОСОБА_1 декларацію про майновий стан та доходи за 2014 рік до Кіровоградської ОДПІ не подавала.

Таким чином, в порушення пп.49.18.4 п.49.18 ст. 49, пп. 164.2.17 п.164.2 , п. 164.3 ст.164 Кодексу фізична особа ОСОБА_1 не задекларувала дохід, отриманий нею в 2014 році у вигляді списання заборгованості який підлягає оподаткуванню за ставкою 15%, 17% та податок з доходів фізичних осіб не сплачено.

Так, об`єктом оподаткування платника податку є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, який складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця відповідно до п. 163.1 ст.13 Кодексу.

Згідно пп. 168.1.3 п.168 ст.168 Кодексу, якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подай річну податкову декларацію з цього податку.

Відповідно до пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Кодексу, податкова декларація за базовий звітний (податковий) період, який дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб до 1 травня року, наступного за звітним.

Відповідно до пп. 164.2.17 ст.164 Кодексу до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку сума доходу, нарахованого (сплаченого)на користь платника податків, за підсумками звітного податкового періоду, у якому такий борг анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Ставка податку, визначена пунктом 167.1 ст.167 Кодексу, у розмірі 15% базиоподаткування. У разі якщо загальна сума отриманих платником податку у звітному податковому місяці вказаних доходів перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (у 2014 році - 12180 грн.), ставка податку становить 17 відсотків суми перевищення з урахуванням податку сплаченого за ставкою 15 відсотків.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 Кодексу базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суму податкової знижки такого звітного року. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з п.164.3 ст.164 Кодексу при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і не грошовій формах.

За висновками перевірки Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області сформовано та ОСОБА_6 податкове повідомлення-рішення від 06 листопада 2015 року № про збільшення ОСОБА_1 , грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 253 790,14 грн., у тому числі 203 032,11 гри. - основного платежу та 50 758,03 грн. штрафної (фінансової) санкції.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги вважав обгрунтованими, погодившись з доводами, викладеними позивачем в позовній заяві, позов вважав таким, що підлягає задоволенню.

Заслухавши представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кноблох І.В., представника відповідача АТ «Державний ощадний банк України» адвоката Павленка Л.М., третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, враховуючи подані сторонами по справі заяви по суті справи та пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ГУ ДПС в Кіровоградській області, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України), при цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Поряд з цим, відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

При цьому, враховуючи норми ч.3 ст.13, ст.49 ЦПК України, позивач, який вважає, що його суб`єктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову, - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, та докази, на підтвердження зазначених позивачем обставин.

Суд, вирішуючи спір, надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення з позовом до суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

З огляду на зазначене, суд зауважує, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч.ч.1, 2 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Крім того, відповідно до ч.ч.9, 10 ст.10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини.

З огляду на зазначене, судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося сторонами по справі, що 07 вересня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградське обласне управління ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградське обласне управління, та ОСОБА_1 , як Позичальником, було укладено кредитний договір №542, за умовами якого Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит в сумі 99 000, 00 дол.США, строком на 84 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 07 вересня 2014 року, а Позичальник зобов`язувався прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 99 000, 00 дол.США, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12% річних та комісійної винагороди в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Кредит надавався для здійснення Позичальником оплати за автомобіль Лексус LX 470 за договором купівлі-продажу №19 від 06 вересня 2007 року, укладеним між Позичальником та продавцем транспортного засобу.

В забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором, окрім договору застави транспортного засобу, 07 вересня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградське обласне управління ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградське обласне управління, та ОСОБА_2 , як Поручителем, було укладено договір поруки №715, за умовами якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов`язання за кредитним договором №542 від 07 вересня 2007 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

Судом також встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням умов зазначеного кредитного договору, рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 08 червня 2010 року (справа №2-1891/10), яке набрало законної сили 27 жовтня 2010 року, позов ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» 606 565 грн. 01 коп. основного боргу по кредиту, 54 070 грн. 28 коп. простроченої заборгованості по кредиту, 74 859 грн. 70 коп. відсотків за користування кредитом, 12 307 грн. 52 коп. пені та 850 грн. з кожного судового збору та по 60 грн. із кожного витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Крім того, рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 04 жовтня 2013 року (справа №404/5781/13ц), яке набрало законної сили 20 жовтня 2013 року, позов публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» 76 860, 13 грн. заборгованості за кредитним договором, та по 768, 60 грн. судового збору з кожного.

Тим самим, в силу положень ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені зазначеними судовими рішеннями в цивільних справах, які набрали законної сили, не доказуються при розгляді зазначеної цивільної справи, у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено дані обставини.

Окрім того, встановленими судом обставинами в цивільній справі №405/9058/19 запозовом ТомазВікторіїІгорівни до акціонерноготовариства «Державнийощадний банк України» в особіфіліїКіровоградськеобласнеуправлінняпублічногоакціонерноготовариства «Державнийощадний банк України», третя особа, яка не заявляєсамостійнихвимог на предмет спору: ТомазІгорМиколайович про визнанняприпиненим зобов`язання, за наслідками розгляду якої 25 січня 2021 року ухвалено судове рішення, яке залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, яке в порядку ч.4 ст.82 ЦПК України є преюдиційним при розгляді даної цивільної справи, та за якими судом також встановлено, що на підставі рішення, прийнятого відповідно до постанови правління ПАТ «Ощадбанк» №737 від 29.09.2014 року «Про відшкодування безнадійної заборгованості фізичних осіб за рахунок резерву» відшкодовано за рахунок резерву, який сформовано в повному обсязі в сумі 92 334, 93 дол.США безнадійну заборгованість фізичної особи ОСОБА_1 за кредитним договором №542 від 07.09.2007 року (філія Кіровоградське обласне управління), а саме: заборгованість за основним боргом за кредитом, яка обліковується на рахунку № НОМЕР_2 у сумі 64 829 дол.США; заборгованість за нарахованими доходами, яка обліковується на рахунку № НОМЕР_3 , у сумі 27 505, 80 дол.США.

При цьому, відшкодування безнадійної заборгованості за основним боргом за кредитом у сумі 64 829 дол.США проведено за рахунок резерву під заборгованість за кредитами, який враховано в податковому обліку. Відшкодування безнадійної заборгованості за нарахованими доходами в сумі 27 505, 80 дол.США проведено за рахунок резерву під заборгованість за простроченими нарахованими доходами, який не враховано в податковому обліку.

Також зазначеною постановою зобов`язано Філію Кіровоградськеобласне управління АТ «Ощадбанк» вжити повний комплекс заходів щодо стягнення відшкодованої за рахунок резерву безнадійної заборгованості згідно з вимогами Положення про організацію роботи з проблемними активами в установах АТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 21 травня 2012 року №284, та повідомити ОСОБА_1 про відшкодування за рахунок страхового резерву кредитної заборгованості зі збереженням права АТ «Ощадбанк» вжити повний комплекс заходів щодо стягнення в подальшому кредитної заборгованості відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до повідомлення ПАТ «Державний ощадний банк України в особі Філії - Кіровоградське обласне управління №16-08/1814 від 14.10.2014 року на адресу ОСОБА_1 Філія-Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» повідомила, що Банком відшкодовано непогашену частину кредитної заборгованості за кредитним договором №542 від 07.09.2007 року в розмірі 92 334, 93 дол.США, за рахунок резерву, відповідно до вимог законодавства та відображено цю інформацію у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ).

Окремо роз`яснено, що відшкодування за рахунок резерву заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення роботи Банку з примусового виконання рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 08.06.2010 року та рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 04.10.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості за кредитом.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до повідомлення ПАТ «Державний ощадний банк України в особі Філії - Кіровоградське обласне управління №16-08/1814 від 14.10.2014 року на адресу ОСОБА_1 Філія- Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» повідомила, що Банком відшкодовано непогашену частину кредитної заборгованості за кредитним договором №542 від 07.09.2007 року в розмірі 92 334, 93 дол.США, за рахунок резерву, відповідно до вимог законодавства та відображено цю інформацію у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ).

Окремо роз`яснено, що відшкодування за рахунок резерву заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення роботи Банку з примусового виконання рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 08.06.2010 року та рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 04.10.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості за кредитом.

Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Актом №350/17-05/ від 26.10.2015 року «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства при оподаткуванні доходів, отриманих у вигляді списання заборгованості за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, складеного Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області, встановлено, що відповідно до отриманої від ГУ ДФС України інформації за 2014 рік про суми нарахованих (виплачених) доходів та утриманих з них податків фізичних осіб, які отримували доходи за даними податкових розрахунків за ф.1 ДФ, фізична особа ОСОБА_1 отримала доходи від Філії Кіровоградського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» за ознакою «126», - у вигляді боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням у 4-му кварталі 2014 р., у сумі 1 195 739, 46 грн.

Крім того, листом Філії Кіровоградського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» від 03.06.15 р. №18/3-17/200 підтверджено достовірність даних, зазначених у звіті 1 ДФ податковий розрахунок сум доходу, нарахованого сплаченого на користь платників податку, і сум утриманого з них податку по фізичній особі ОСОБА_1 .

На підставі чого, документальною позаплановою невиїзною перевіркою ФО ОСОБА_1 встановлено порушення: пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано грошове зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб, за період, що перевіряється, на загальну суму 203 032, 11 грн.

06 листопада 2015 року Кіровоградською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби України в Кіровоградській області на підставі Акту №350/17-05/ від 26.10.2015 року було прийняте податкове повідомлення-рішення №, що за порушення пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України ОСОБА_1 було донараховане грошове зобов`язання податку з доходів фізичних осіб в сумі 203 032, 11 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 50 758, 03 грн.

Крім того, під час судового розгляду справи ухвалою суду від 10 квітня 2025 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кноблох І.В. витребувано у третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головного управління ДПС в Кіровоградській області належним чином завірену копію листа філії Кіровоградського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» від 03.06.2015 року № 18/3-17/200 з додатками; поданий філією Кіровоградського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» податковий розрахунок звіту 1 ДФ за 4 квартал 2014 року щодо ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ), а також за ініціативою суду на підставі ч.7 ст.81 ЦПК України витребувано у третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головного управління ДПС в Кіровоградській області належним чином завірену копію листа Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області за вих. № 19771/10/11-23-17-05 від 28 травня 2015 року, який було направлено на адресу Філії Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк».

Зазначені копії документів на виконання ухвали суду про витребування доказів від 10 квітня 2025 року були надані ГУ ДПС у Кіровоградській області за супровідним листом 32970/5/11-28-24-01-13 від 26.05.2025 року, та зареєстровані судом 28.05.2025 року за вх.№16221.

З зазначених документів судом також встановлено, та представником відповідача не спростовано, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого/перерахованого податку та військового збору за 4-ий квартал 2014 року по ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зокрема, на підставі поданої Банком податкової звітності форми 1 ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого/сплаченого на користь платників податку і сум утриманого з них податку», вбачається, що ОСОБА_1 , за 4-ий квартал 2014 року нараховано дохід в розмірі 1 195 739, 46 грн.; джерело доходу: Філія Кіровоградське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», ознака доходу: «126» Додаткове благо.

В свою чергу, листом від 28.05.2015 року за вих.№19771/10/11-23-17-05Кіровоградська ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області звернулася до Філії Кіровоградське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» з листом, в якому зазначено, що Кіровоградською ОДПІ було проведено аналіз звітності ф.1ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого/сплаченого на користь платників податку і сум утриманого з них податку» за 2014 рік по ознаці доходу «126» - дохід, отриманий платником як додаткове благо згідно з положенням ст.164.2.17 Розділу IV Податкового кодексу України, при цьому, Філією Кіровоградське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» у звітності ф.1ДФ відображено виплату доходу без утримання податку по фізичним особам, і, зокрема, по ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у сумі 1 195 739, 46 грн., на підставі чого Кіровоградська ОДПІ просила Філію Кіровоградське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» підтвердити достовірність даних, відображених у звіті 1ДФ та надати інформацію про вид виплачених доходів громадянам та копії підтверджуючих документів.

Листом за вих.№18/3-17/200 від 03.06.2015 року Філія Кіровоградське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на виконання зазначеного листа №19771/10/11-23-17-05 повідомила наступне.

Фізичні особи, наведені в запиті, уклали кредитні договори про надання грошових коштів у позику, та в встановлений термін не повернули ці кошти. Філією, вжито передбачені законодавством заходи по стягненню кредитної заборгованості, тому безнадійна заборгованість, яка виникла, була відшкодована за рахунок страхового резерву в 2014 року відповідно до п. 159.4.1 п. 159.4 ст. 159 ПКУ.

Разом з цим, підпунктом д) пп. 164.2,17 п. 164.2 ст. 164 ПКУ встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку (позичальника) включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Філія (кредитор) повідомила платників податку - боржників шляхом надання повідомлення боржникам під підпис особисто про анулювання (прощення) боргу та включила суму анульованого (прощеного) боргу до податкових розрахунків суми доходу, нарахованого (сплачено) на користь платників податку, за квартальними підсумками 2014 року, у яких такий борг було анульовано (прощено) за ознакою 126.

Враховуючи вимоги підпункту д) пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України філією не обкладено податком на доходи фізичних осіб дохід, отриманий позичальником як додаткове благо, і такі боржники самостійно сплачують податок з таких доходів та відображають їх у річній податковій декларації.

Тим самим, Кіровоградською ОДПІ ГУДФС у Кіровоградській області було проведено позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 як фізичної особи-платника податків, за результатами якої складено зазначений вище Акт від 26 жовтня 2015 року № 350/17-05/, згідно з яким відповідно отриманої від ГУ ДФС України інформації за 2014 рік, про суми -нарахованих (виплачених) доходів та утриманих з них податків фізичних осіб, які отримували доходи за даними податкових розрахунків за ф. 1 ДФ (файлу типу VZ), фізична особа ОСОБА_1 отримала доходи від Філії Кіровоградського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» за ознакою «126» - у вигляді боргу платника додатку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням у 4 кварталі 2014 р., у сумі 1 195 739, 46 грн.

Листом Філії Кіровоградського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» від 03.06.15 р. №18/3-17/200 підтверджено достовірність даних, зазначених у звіті 1 ДФ податковий розрахунок сум доходу, нарахованого сплаченого на користь платників податку, і сум утриманого з них податку по фізичній особі ОСОБА_1 .

Відповідно до пп.д пп. 164.2.17 п.164.2 ст. 164 Кодексу до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу включається дохід, отриманий платником додатку як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку -боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Таким чином, сума боргу платника податку, анульованого за самостійним рішенням кредитора (в тому числі банку) до закінчення строку позовної давності є об`єктом обкладення податком на доходи фізичних осіб. Отже, списана сума заборгованості Філією Кіровоградського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» в сумі 1 195739, 46 грн. є доходом ФО ОСОБА_1 .

ФО ОСОБА_1 декларацію про майновий стан та доходи за 2014 рік до Кіровоградської ОДНІ не подано .

Таким чином, в порушення пп.49.18.4 п.49.18 ст. 49, нп.164.2.17 п.164.2, п.164.3 ст. 164 Кодексу ФО ОСОБА_1 не задекларовано дохід, отриманий в 2014 році у вигляді списання заборгованості, який підлягає оподаткуванню за ставкою 15%, 17% та податок з доходів фізичних осіб не сплачено.

Судом також встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що позивач ОСОБА_1 зверталася до суду з позовом до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державнийощадний банк України», третя особа, яка не заявляєсамостійнихвимог на предмет спору: ТомазІгорМиколайович про визнанняприпиненимзобов`язання, за яким просила визнати припиненим її ( ОСОБА_1 ) зобов`язання щодо сплати акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором №542 від 07.09.2007 року у розмірі 92 334, 93 дол.США (еквівалент у національній валюті 1 195 739, 46 грн.), зазначаючи як на підстави позовних вимог, що у спірних правовідносинах Банком було вчинено односторонній правочин звільнення її (позивача) від обов`язку повернути непогашену частину кредитної заборгованості за кредитним договором №542 від 07.09.2007 року у розмірі 92 334, 93 долари США (еквівалент у національнійвалюті 1 195 739, 46 грн.), тобто правочин прощення боргу у розумінні ст.605 ЦК України та анулювання (прощення) боргу у розумінні ст.164 ПК України.

За наслідками розгляду зазначеного позову рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 25 січня 2021 року, яке залишено без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 17 серпня 2021 року, в задоволенні позову позивачу ОСОБА_1 було відмовлено (справа №405/9058/19).

Крім того, зазначене рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 25 січня 2021 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 17 серпня 2021 року залишено без змін постановою Верховного Суду від 26 січня 2022 року.

При цьому, постанова касаційного суду мотивована тим, що звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора, визначено статтею 605 ЦК України як підстава припинення зобов`язання.

Проте виходячи зі змісту цієї норми, прощення боргу можливе лише за умови, коли це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання.

На момент виникнення спірних правовідносин діяв спеціальний нормативно-правовий акт Порядок відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, затверджений постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року №172, у п.7 якого визначено, що відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента. Банк зобов`язаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості.

На цю особливість відшкодування банком заборгованості було вказано в листі ПАТ «Ощадбанк» від 14 жовтня 2014 року №16-08/1814, де серед іншого позивачу було роз`яснено, що відшкодування а рахунок резерву заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення роботи банку з примусового виконання рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 08 червня 2010 року та рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 04 жовтня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитом.

За своєю суттю прощений кредитний борг є додатковим благом особи лише у разі відсутності в банку будь-якої правової підстави вимагати його стягнення в майбутньому, тобто припинення між сторонами кредитних відносин, взятих на себе взаємними зобов`язаннями.

Разом з тим, прощення (анулювання) кредитної заборгованості ОСОБА_1 перед банком не відбулося. Мало місце лише її відшкодування за рахунок резерву з подальшим стягненням її з боржника.

Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07 лютого 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до АТ «Державний ощадний банк України» з листом, до якого надала копію постанови Верховного Суду від 26 січня 2022 року по справі №405/9058/19, в якому, зазначивши про те, що, оскільки припинення між нею та Банком кредитних відносин фактично не відбулося, її зобов`язання щодо сплати кредитної заборгованості скасовані не були, жодного доходу, як додаткового блага нею отримано не було, то банківська установа не мала жодних підстав для повідомлення податковому контролюючому органу інформації, яка не відповідає дійсності про те, що нібито сума 92 334, 93 дол. США (еквівалент у національній валюті 1 195 739, 46 грн.) є сумою отриманого нею від банку у 4-му кварталі 2014 року доходу, на підставі чого просила здійснити корегування податкової звітності з ПДФО, виправивши помилку шляхом подання податковому органу уточненої інформації щодо неотримання нею будь-якого доходу від банку за період з 4-го кварталу 2014 року по теперішній час у зв`язку з відсутністю факту прощення (анулювання) її кредитної заборгованості перед банком.

Листом за вих. №109.20-15/7764/2023-10/вих від 15 березня 2023 року, Філія - Кіровоградське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» на зазначене звернення ОСОБА_1 від 07 лютого 2023 року повідомила, що філія-Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» не має підстав щодо коригування податкової звітності з ПДФО за 4-ий квартал 2014 року,відповідно наданих ОСОБА_1 документів, а саме: постанови Верховного Суду від 26.01.2022 року та заяви від 07.02.2023року щодо здійснення коригування податкової звітності з ПДФО, оскільки, відповідно до роз`яснень, отриманих банком від податкових органів (лист Міністерства доходів і зборів України від 30.04.2014 року №9204/10/28-10-06-11) при відшкодуванні за рахунок резерву безнадійної заборгованості фізичних осіб, незалежно від ознаки безнадійної заборгованості, визначеної п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПК України, поняття «анулювання (прощення) боргу» та «відшкодування кредитної заборгованості за рахунок резерву» податковими органами ототожнюються, у зв`язку з чим, Банк як податковий агент, відповідно до вимог п.д) сг.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України повинен повідомити позичальника про списання заборгованості за рахунок резерву та відобразити інформацію у податковій звітності.

Постановою правління Національного банку України від 01.06.2011 року №172, було затверджено Порядок відшкодування Банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 17 червня 2011 року №722/19460, який (Порядок) діяв на момент списання банком безнадійної заборгованості, при цьому, п.1 Порядку встановлені правила відшкодування (списання) банками України згідно з п.п.159.2 та 159.4 ст.159 Розділу ІІІ Податкового кодексу України за рахунок створеного страхового резерву заборгованості, яка визначена безнадійною відповідно до методики, установленої Національним банком України.

Відповідно до п.6 Порядку Банк відображає в бухгалтерському обліку відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку.

Пунктом 7 Порядку визначено, що відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента. Банк зобов`язаний продовжити роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості.

Відповідно до п.п.159.2.1 п.159.2 ст.159 ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, банки та небанківські фінансові установи, крім страхових компаній, недержавних пенсійних фондів, корпоративних інвестиційних фондів та адміністраторів недержавних пенсійних фондів, формують резерви для відшкодування можливих втрат за всіма видами кредитних операцій (за винятком позабалансових, крім гарантій) коштами, розміщеними на кореспондентських рахунках в інших банках, придбаними цінними паперами (у тому числі іпотечними сертифікатами з фіксованою дохідністю), іншими активними банківськими операціями згідно із законодавством, включаючи нараховані за всіма цими операціями проценти та комісії (далі - страховий резерв). Страховий резерв формується та списується банком самостійно в розмірі та порядку, передбаченими методикою, яка визначається для банків Національним банком України, а для небанківських фінансових установ - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку відповідно до повноважень та включається до складу витрат.

Відповідно до п.п.159.4.1 п.159.4 ст.159 ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин,за рахунокствореного страхового резерву банк відшкодовуєзаборгованість, яка визначенабезнадійноювідповідно до методики, встановленоїНаціональним банком України. Порядок відшкодуваннябезнадійноїзаборгованості за рахунокстраховихрезервів для банківвстановлюєтьсяНаціональним банком України за погодженнямізМіністерством фінансів України.

Згідно з п.164.1 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

При визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і не грошовій формі (пп.164.3 ст.164 ПК України).

Відповідно до пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються:дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді:основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно з пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Таким чином, об`єктом оподаткування на доходи фізичних осіб є дохід, отриманий платником податку як додаткове благо.

Виходячи з приписів Податкового кодексу України визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в т.ч., у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Додаткове благо визначається як дохід лише у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

Згідно з Довідником ознак доходів фізичних осіб:за ознакою доходу «126» відображається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 ПКУ), зокрема, у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

З огляду на зазначене, судом зазначається, що відшкодування (списання) кредитної заборгованості за рахунок резерву Банку не є анулюванням (прощенням) боргу, оскільки така операція має виключно бухгалтерський характер та не призводить до припинення зобов`язання позичальника ОСОБА_1 перед Банком, який у такому випадку не відмовляється від права вимоги, а лише відображає збитки у своєму обліку.

Тим самим, у фізичної особи не виникає доходу у вигляді додаткового блага, оскільки відсутній факт економічного збагачення чи звільнення від боргу, відповідно, об`єкт оподаткування податком на доходи фізичної особи ОСОБА_1 відсутній.

При цьому, з урахуванням встановлених судом під час судового розгляду справи фактичних обставин справи та правовідносин сторін, суд прийшов до висновку, що саме на підставі інформації АТ «Державний ощадний банк України», зокрема, податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і утриманого з них податку (форми №1ДФ) повідомлено та в подальшому підтверджено податковому контролюючому органу, що сума 92 334,93 дол. США (еквівалент у національній валюті 1 195 739,46 грн.) є сумою отриманого ОСОБА_1 від Банку доходу у 4-му кварталі 2014 року, як додаткове благо у вигляді суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, з ознакою доходів «126», внаслідок чого на підставі податкового повідомлення-рішення № за порушення підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, підпункту 64.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України ОСОБА_1 , якою не було задекларовано дохід, отриманий в 2014 році у вигляді списання заборгованості, який підлягає оподаткуванню, податковим контролюючим органом було донараховано грошове зобов`язання податку з доходів фізичних осіб у сумі 203 032,11 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 50 758,03 грн., в той час, як жодного доходу, як додаткового блага позивачем ОСОБА_1 отримано не було, що не спростовано представником відповідача під час розгляду справи, більш того, прощення (анулювання) кредитної заборгованості ОСОБА_1 перед банком не відбулося, так як мало місце лише її відшкодування за рахунок резерву з подальшим стягненням її з боржника, на підставі чого суд вважає, що одночасна сплата позивачем ОСОБА_1 заборгованості за кредитом, який не був прощений, та податку з доходу, як додаткового блага, який (дохід) позивачем не був отриманий, є несправедливим по відношенню до позивача, враховуючи при цьому, що дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення, та при здійсненні своїх прав учасник цивільних правовідносин зобов`язаний утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про необхідність судового захисту порушеного права позивача ОСОБА_1 шляхом зобов`язання відповідача акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» подати до податкового органу уточнений додаток форми 4 ДФ до Податкового розрахунку сум доходу відносно фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 4-ий квартал 2014 року (Форма 1 ДФ) щодо неотримання фізичною особою ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , від Філії Кіровоградського обласного управління Акціонерного Товариства "Державний ощадний банк України" доходу за ознакою "126" у вигляді боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням у 4-му кварталі 2014 року у сумі 1 195 739 грн. 46 коп. відповідно до вимог Податкового кодексу України та наказу Міністерства фінансів України №3 від 13 січня 2015 року «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску і Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску».

При цьому, суд вважає, що не підлягає задоволенню вимога позивача про вилучення відомостей про утримання ПДФО з суми списаного кредиту за рахунок резерву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з бази даних ДПС, зважаючи на наступне.

Згідно з Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерствафінансів України12 січня 2021 року № 5інформаційно-комунікаційна система - інтегрований комплекс процесів, компонентів та засобів апаратного і програмного забезпечення для виконання цільової функції.

Базовий запис - первинний запис в інформаційно-комунікаційній системі.

Відповідно до п.п.21.1.10 п.21.1 ст.21 Податкового кодексу України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані:вносити до інформаційних баз даних інформацію з документів, отриманих від платників податків у паперовій формі, а також інформацію про взаємодію з платниками податків, отриману в іншій формі.

При цьому, відповідач АТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії Кіровоградське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» не є посадовою або службовою особою контролюючого органу ДПС, та відповідно не має повноважень вилучати відомості з бази даних ДПС.

Відповідачем АТ «Державний ощадний банк України» також подана заява про застосування у зазначеній справі строку позовної давності, яка підтримана в судовому засіданні представником відповідача, та яка мотивована тим, що повідомлення філії - Кіровоградське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» № 16-08/1814 від 14.10.2014 року було отримано позивачем ОСОБА_1 15.10.2014 року, тому можна дійти висновку, що ОСОБА_1 дізналась, зокрема про відображення інформації у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) 15.10.2014 року, та відповідно станом на день звернення її до суду трирічний строк загальної позовної давності сплинув та відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кноблох І.В. заперечила щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, зазначивши на обгрунтування заперечень, що позивачем не пропущено строк звернення з позовом до суду, так як про порушення свого права позивач ОСОБА_1 дізналася лише, коли було прийнято остаточне рішення судом касаційної інстанції у справі №405/9058/19.

Суд, в свою чергу, зауважує, що згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до положень ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.ч.2, 3, 4, 5 ст.267 ЦК України заява про захистцивільного права абоінтересумає бути прийнята судом до розглядунезалежновідспливупозовноїдавності; позовнадавністьзастосовується судом лише за заявоюсторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; спливпозовноїдавності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнаєповажними причини пропущенняпозовноїдавності, порушене право підлягаєзахисту.

При цьому, судом встановлено, що про порушення свого права позивач дізналася зі змісту постанови Верховного Суду від 26.01.2022 року у справі №405/9058/19, в якій суд касаційної інстанції зазначив, що прощений кредитний борг є додатковим благом особи лише у разі відсутності у банківської установи будь-якої правової підстави вимагати його стягнення в майбутньому, тобто припинення між сторонами кредитних відносин, взятих на себе взаємними зобов`язаннями, прощення (анулювання) кредитної заборгованості позивача перед відповідачем не відбулося, так як мало місце лише її відшкодування за рахунок резерву банку з подальшим стягненням з боржника., на підставі чого 07.02.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до банку з листом, в якому просила здійснити банком корегування податкової звітності з ПДФО, виправивши помилку шляхом подання податковому органу уточненої інформації щодо неотримання нею будь-якого доходу від банку за період з 4 кварталу 2014 року по теперішній час, в зв`язку з відсутністю самого факту прощення (анулювання) її кредитної заборгованості перед банком, однак листом банку від 15.03.2023 року позивачу в задоволенні її клопотання було відмовлено, що стало підставою для звернення позивача ОСОБА_1 21 квітня 2023 року з зазначеним позовом до суду, на підставі чого суд вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущено.

Щодо інших аргументів учасників справи, суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Крім того, при вирішенні судом питання про розподіл між сторонами судових витрат по справі, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при пред`явленні позову до суду судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючисьст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Кіровоградське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , Головне управління ДПС в Кіровоградській області про зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Зобов`язати акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», , подати до податкового органу уточнений додаток форми 4 ДФ до Податкового розрахунку сум доходу відносно фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 4-ий квартал 2014 року (Форма 1 ДФ) щодо неотримання фізичною особою ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , від Філії Кіровоградського обласного управління Акціонерного Товариства "Державний ощадний банк України" доходу за ознакою "126" у вигляді боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням у 4-му кварталі 2014 року у сумі 1 195 739 грн. 46 коп. відповідно до вимог Податкового кодексу України та наказу Міністерства фінансів України №3 від 13 січня 2015 року «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску і Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску».

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Стягнути з акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Суддя Подільського

районного суду

міста Кропивницького Лілія Андріївна Іванова