Справа № 344/9254/25
Провадження № 22-ц/4808/1612/25
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.

учасники справи

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України)

справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 ,

на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2025 року, ухвалене в складі судді Кіндратишин Л.Р.,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У травні 2025 ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулась з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 18.10.2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» укладено кредитний договір №52293968, на умовах якого кредитодавець надав відповідачу грошові кошти (кредит) на умовах, передбачених кредитним договором №52293968 у розмірі 7000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором з кінцевим терміном погашення не пізніше не пізніше 16.01.2024 року.

В подальшому у зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати відповідачем зобов`язань за кредитним договором відповідач ініціював продовження користування кредитом внаслідок чого додатковою угодою № 52293968 - 1 від 03.11.2023 строк користування кредитом продовжили до 01.02.2024 року.

26.03.2024 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу №2603 від 26.03.2024 року, за яким ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і по договору, укладеному з відповідачем.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним вище договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 21.05.2025 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 23 879,80 грн, з яких 7 000,00 грн, заборгованість за відсотками - 16 879,80 грн.

Просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №52293968 від 18.10.2023 року в розмірі 23879,80 грн, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 7 000 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2025 рокупозов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за кредитним договором №52293968 від 03.11.2023 в розмірі 23 879,80 грн, з яких 7000 грн заборгованість за тілом кредиту, 16 879,80 грн заборгованість за відсотками, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2025 року та ухвалити у справі нове рішення, якимвідмовити у задоволенні позовних вимог позивачу в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що відповідач кредитний договір № 52293968 від 18.11.2023 року з ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» в електронному вигляді не укладав та не підписував, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримував. Матеріали справи містять копію договору № 52293968 від 18.11.2023 року, де зазначено, що його підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису, проте позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачу.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договорів. До суду надано паперові копії електронних доказів, а оригінали цифрового файлу в форматі PDF, DOC(X), XML надано не було, тобто неможливо перевірити відповідність копії оригіналу.

Скаржник звертає увагу суду, що відсутні докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачу від ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» за договором про надання фінансового кредиту № 52293968 від 18.11.2023 року та отримання саме відповідачем вищезазначених коштів.

Також відсутні будь-які підтвердження отримання відповідачем повідомлень про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором відповідно до договору про відступлення права вимоги за кредитним договором до позичальника № 2603 від 26.03.2024 року, укладеним між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором.

Посилається на те, що розрахунки заборгованості, надані позивачем, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані в позовній заяві, а тому не є належними доказами наявності заборгованості.

Підтвердженням зарахування кредитних коштів на картковий рахунок та користування кредитними коштами може бути виписка по рахунку, проте таких документів позивач не надав до суду.

Крім того, судом першої інстанції не було взято до уваги клопотання представника відповідача, заявлене у відзиві на позовну заяву про витребування, на підставі ч. 6 ст. 95 ЦПК України у позивача - ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», для дослідження під час судового розгляду оригінали електронних доказів, копії яких долучені до матеріалів справи, а саме: електронний варіант письмового доказу - кредитний договір № 52293968 від 18.11.2023 року, який було укладено між ОСОБА_1 та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс; електронний варіант письмового доказу - оригінал договору про відступлення права вимоги за кредитним договором до позичальника № 2603 від 26.03.2024 року, укладений між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» з додатками.

Зазначає, що суд не звернув уваги, що вимога про нарахування та сплату відсотків, які більше ніж в два рази перевищує сам розмір позики є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Заявлена позивачем вимога про стягнення заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 16 879,80 грн не є співмірною сумі кредиту у 7 000,00 грн за спірним кредитним договором суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно завищеної суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.

Крім того, суд першої інстанції, не врахував положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023 року.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 30 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено відповідачу право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» Бачинський О.М. посилається на те, що відповідач підписав договір одноразовим ідентифікатором, як це передбачено умовами договору та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», а отже, вчинив дію, що вважається прийняттям пропозиції укласти електронний договір. ОСОБА_1 зазначив усі свої реквізити та персональні дані, необхідні для оформлення договору, та отримання кредиту. Доводи відповідача про те, що в електронному вигляді ним договір не укладався та не підписувався, електронного підпису або електронного цифрового підпису він не отримував не підтверджені належними і допустимими доказами.

Вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що на кредитний договір №52293968 від 18.10.2023, кінцевий термін погашення якого є 16.01.2024 року, поширюється норми Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023, і у котрому є вказівка - привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону (після 23.01.2024 року) оскільки згідно з ст.58 Конституції України закони і інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Згідно статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, розгляд цивільної справи з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім справ зазначених в ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 23879,8 грн і є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному вебпорталі судової влади України.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що позивачем належними доказами підтверджено, що між «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та відповідачем укладено кредитний договір, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до ч.ч.6, 8 ст.11, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору. ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» відступило позивачу право грошової вимоги до відповідача щодо грошових та інших зобов`язань за кредитним договором № 52293968 від 18.10.2023. Суд дійшов висновку, що з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №52293968 від 03.11.2023 року в загальній сумі 23 879,80 грн, з яких 7000 грн заборгованість за тілом кредиту, 16 879,80 грн заборгованість за відсотками.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що 18.10.2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» укладено кредитний договір №52293968, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (плату за користування грошовими коштами) на умовах та у порядку, встановлених цим договором.

Тип кредиту фінансовий кредит, розмір (сума кредиту) 7 000 грн, кредит надається строком на 90 днів (строк кредитування), термін (дата) повернення кредиту 16.01.2024 (п.п. 1.2.-1.6. кредитного договору).

Відповідно до п. 1.7 кредитного договору позичальник сплачує проценти за кожний день користування кредитом у такому розмірі та порядку: - 1% в сумі 1050 грн, термін оплати 02.11.2023 (1.7.1.), з 16 по 90 день користування кредитом - 3,5% в сумі 18 375 грн, термін оплати 16.01.2024 (1.7.2.)

У п. 2.2 договору вказано реквізити банківської картки позичальника для перерахування кредиту кредитодавцем: 414951ХХХХХХ9546.

Графіком платежів, що є додатком № 1 до кредитного договору №52293968 від 18.10.2023 року, визначено дату видачу кредиту/дату платежу, суму кредиту, проценти за користування кредитом - 19 425 грн, реальна річна процентна ставка - 30836,60%, загальна вартість кредиту 26 425 грн.

Відповідно до довідки про ідентифікацію №441/49 від 21.05.2025 ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» ОСОБА_1 з яким укладено кредитний договір №52293968 ідентифікований ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс», одноразовий ідентифікатор «354681», час відправки ідентифікатора позичальнику 18.10.2023 10:43, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор за зазначеним номером мобільного телефону НОМЕР_1 .

Згідно з довідки ТОВ «ФК «Елаєнс» від 01.04.2025 року, на виконання договору укладеного між ФК «Елаєнс» та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» проведено успішний платіж: 18.10.2023, призначення платежу: кредитні кошти від Cashpoint згідно договору 52293968, сума платежу 7000 грн, номер картки 4149 - 9546.

Відповідно до додаткової угоди №52293968 - 1 до кредитного договору №52293968 від 18.10.2023 року, сторони погодили продовжити строк кредитування на таких умовах: загальний розмір (сума) кредиту 7000 грн, продовжений строк кредитування (з моменту підписання цієї угоди) - 90 днів, термін повернення кредиту після закінчення продовженого строку користування кредитом (дата платежу) 01.02.2024, позичальник сплачує проценти за користування кредитом - 1% в сумі 1050 грн., термін оплати 18.11.2023, з 16 по 90 день користування кредитом - 3,5% в сумі 18375 грн., термін оплати 01.02.2024.

У додатку 1 до додаткової угоди №52293968 - 1 до кредитного договору №52293968 від 18.10.2023 зазначено, що чиста сума кредиту становить 27 720 грн, сума кредиту за договором 7000 грн., проценти за користування кредитом 20 720 грн, реальна річна процентна ставка 21 697,20%, загальна вартість кредиту 27 720 грн.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитом ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс», позичальник ОСОБА_1 за кредитним договором № 52293968 від 18.10.2023, сума кредиту 7000 грн, кількість днів прострочення 54, станом на 26.03.2024 залишок кредиту - 23 879,80 грн, сума погашень - 1 295 грн; 7000 грн заборгованість за тілом кредиту, 16 879,80 грн заборгованість за відсотками.

26.03.2024 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу № 2603, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених у договорі, фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за основними зобов`язаннями в обсязі, що існують на дату відступлення Прав Вимог (п. 2.1.).

Перехід від клієнта до фактора прав вимог до боржників відбувається після підписання сторонами Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (Додаток № 1) та сплати фактором клієнту суми фінансування, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно боргів та набуває відповідні права вимоги (п. 2.2.).

Згідно з додатку № 1 до вказаного договору реєстр договорів, ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за договором №52293968 в загальній сумі 23 879,80 грн, з яких 7000 грн заборгованість за тілом кредиту, 16 879,80 грн заборгованість за відсотками.

Згідно наданої АТ «Райфайзен Банк» виписки про рух коштів по рахунку НОМЕР_2 (банківська картка № НОМЕР_3 ), який належить ОСОБА_1 за період з 18.10.2023 по 23.10.2023, вбачається, що 18.10.2023 року відбулося зарахування переказу Moneysend FOND*SENSE 02 CARD ( НОМЕР_4 ), Visa Direct, UKR в сумі 7000 грн.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України).

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 18.10.2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» укладено кредитний договір №52293968, який підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що підтверджується довідкою про ідентифікацію №441/49 від 21.05.2025 року, згідно якої ОСОБА_1 ідентифікований ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс», одноразовий ідентифікатор «354681», час відправки ідентифікатора позичальнику 18.10.2023 10:43, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор за зазначеним номером мобільного телефону НОМЕР_1 .

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

З урахування викладеного, колегія суддів вважає, що позивачем надано докази укладання 18.10.2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» кредитного договору №52293968 в електронній формі, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 7 000 грн, який підписано відповідачем у формі одноразового ідентифікатора «354681», який було відправлено позичальнику 18.10.2023 о 10:43 год на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , що врегульовано пунктами 5.7 - 5.14 даного кредитного договору та відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Враховуючи алгоритм дій, передбачених умовами кредитного договору, а саме пунктами 5.7 - 5.14, які необхідно вчинити особі, яка укладає в електронній формі кредитний договір із ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс», колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо недоведеності підписання й укладання договору №52293968 від 18.10.2023 року.

Проте в матеріалах справи відсутні докази укладання додаткової угоди №52293968-1 від 03.11.2023 року до кредитного договору №52293968 від 18.10.2023 року, яким було внесено зміни до кредитного договору №52293968 від 18.10.2023 року та продовжено строк дії даного договору до 01.02.2024 року, оскільки позивачем не надано доказів ідентифікації відповідача щодо підписання додаткової угоди №52293968-1 від 03.11.2023 року одноразовим ідентифікатором.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув.

Згідно наданої АТ «Райфайзен Банк» виписки про рух коштів по рахунку НОМЕР_2 (банківська картка № НОМЕР_3 ), який належить ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_5 за період з 18.10.2023 по 23.10.2023, вбачається, що 18.10.2023 року відбулося зарахування переказу Moneysend FOND*SENSE 02 CARD ( НОМЕР_4 ), Visa Direct, UKR в сумі 7000 грн.

Отже, позивачем надано докази на укладання 18.10.2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» кредитного договору №52293968 та докази на перерахування суми кредитних коштів у розмірі 10000, 00 грн, що спростовує доводи апеляційної скарги про не укладання договору.

Посилання скаржника на відсутність доказів перерахування грошових коштів на його картковий рахунок спростовується випискою АТ «Райфайзен Банк» про рух коштів по рахунку НОМЕР_2 (банківська картка № НОМЕР_3 ), який належить ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_5 за період з 18.10.2023 по 23.10.2023, згідно якого 18.10.2023 року відбулося зарахування переказу на картковий рахунок ОСОБА_1 в сумі 7 000 грн.

Заперечуючи факт отримання кредитних коштів у сумі 7000 грн відповідач не надав суду будь-яких доказів на спростування факту перерахування грошових коштів на банківську карту НОМЕР_3 .

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 7 000 грн, в добровільному порядку не повернув, а тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованості за тілом кредиту, проте суд першої інстанції не врахував, що відповідачем здійснено погашення на суму 1295 грн, за рахунок якого було здійснено погашення за відсотками в сумі 1050 грн та тіла кредиту в сумі 245 грн.

Отже сума заборгованість по тілу кредиту, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 6755 грн.

Згідно частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор).

26.03.2024 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу № 2603, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених у договорі, фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за основними зобов`язаннями в обсязі, що існують на дату відступлення прав вимог.

Згідно з додатку № 1 до вказаного договору реєстр договорів, ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за договором №52293968 в загальній сумі 23 879,80 грн, з яких 7000 грн заборгованість за тілом кредиту, 16 879,80 грн заборгованість за відсотками.

У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Суд бере до уваги належні, сформовані в процесі відступлення права вимоги, що містять дані за кредитним договором, прав кредитора за якими набуває новий кредитор. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2024 року у справі № 2221/2373/12 (провадження № 61-483св23).

У Додатку № 1 до договору факторингу № 2603 від 26.03.2024 року сформовано реєстр договорів, права і вимоги за якими відступаються та боржників, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за договором №52293968 в загальній сумі 23 879,80 грн, з яких 7000 грн заборгованість за тілом кредиту, 16 879,80 грн заборгованість за відсотками. Тому доводи апеляційної скарги про не доведення права вимоги позивача за кредитним договором спростовуються наданими доказами.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що позивачем до суду надано паперові копії електронних доказів, а оригінали цифрового файлу в форматі PDF, DOC(X), XML надано не було, що унеможливило перевірити відповідність копії оригіналу, оскільки процесуальний закон чітко регламентує можливість та порядок використання інформації в електронній формі (зокрема текстових документів, фотографій тощо, які зберігаються на мобільних телефонах або на серверах, в мережі Інтернет) як доказу у судовій справі. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ, який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такий правовий висновок закріплено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року в справі №916/3027/21.

Скаржником не надано доказів на спростування обставин укладання кредитного договору між відповідачем та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс».

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника про неповідомлення його про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором відповідно до договору факторингу № 2603 від 26.03.2024 року, оскільки надання згоди на здійснення заміни кредитора в зобов`язанні законом не вимагається, а неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення заборгованості.

Проте колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо розрахунку відсотків за користування кредитом, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Встановлення строку дії кредитного договору має важливе значення для правильного вирішення справи з огляду на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18)).

В матеріалах справи відсутні докази укладання додаткової угоди №52293968-1 від 03.11.2023 року до кредитного договору №52293968 від 18.10.2023 року, яким було внесено зміни до кредитного договору №52293968 від 18.10.2023 року та продовжено строк дії даного договору до 01.02.2024 року, оскільки позивачем не надано доказів ідентифікації відповідача щодо підписання додаткової угоди №52293968-1 від 03.11.2023 року одноразовим ідентифікатором.

Отже строк дії договору визначено п 1.6. кредитного договору №52293968 від 18.10.2023 року, становить 90 днів, термін повернення кредиту 16.01.2024 року.

Відповідно до п. 1.7. позичальник сплачує проценти за кожний день користування кредитом у такому розмірі та порядку: - 1% в сумі 1050 грн, термін оплати 02.11.2023 (1.7.1.), з 16 по 90 день користування кредитом - 3,5% в сумі 18 375 грн, термін оплати 16.01.2024.

Отже сторони у договорі передбачили проценту ставку як плату за користування кредитом, у вигляді 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом 15 днів та з 16-го по 90-й день у вигляді 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Кредитний договір №52293968 укладено 18.10.2023 року, тобто, до внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», та діяв після набрання чинності цим Законом, а тому пункт 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» поширюється на вказаний кредитний договір.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково не здійснив перерахунок відсотків за користування кредитом відповідно до пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування».

В цій частині доводи апеляційної скарги є слушними.

Згідно розрахунку заборгованості, який надано позивачем, заборгованість за процентами у період з 19.10.2023 року по 02.11.2023 року (за 15 календарних днів) нараховувалась по процентній ставці 1% за кожен день, а саме: 7 000 грн * 1% *15 днів = 1050 грн.

03.11.2023 року ОСОБА_1 здійснено погашення на суму 1295 грн, за рахунок якого було здійснено погашення за відсотками в сумі 1050 грн та тіла кредиту в сумі 245 грн. Отже тіло кредиту становить 6755 грн.

За 03.11.2023 року відповідачу нараховано заборгованість по відсоткам по процентній ставці 3% за день в розмірі 245 грн.

У період з 04.11.2023 року по 18.11.2023 року кредитор здійснив нарахування по процентній ставці 1% за кожен день з тіла кредиту 6755 грн та становить 6755 грн * 1% * 15 днів = 1013,25 грн.

У період з 09.11.2023 року по 23.12.2024 року заборгованість за процентами розраховується з тіла кредиту 6755 грн за процентною ставкою 3,5 %, та становить 6755 грн * 3,5% * 35 днів = 8274,87 грн.

Як зазначало вище, з 24.11.2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тому у період з 24.12.2023 року по 16.01.2024 року розрахунок має здійснюватись по процентній ставці 2,5 % за кожен день з тіла кредиту 6755 грн та становить: 6755 грн * 2,5% * 24 дні = 4053 грн.

Отже, загальна сума заборгованості по процентам за кредитним договором №52293968 від 18.10.2023 року, яка нарахована в межах строку кредитування, а саме з 19.10.2023 року по 16.01.2024 року становить 245 грн + 1013,25 грн + 8274,87 грн + 4053 грн = 13 589,12 грн.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки, суд першої інстанції неповно з`ясував обставин справи, неправильно застосував норми матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2025 року змінити, зменшивши суму стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф»за кредитним договором №52293968 від 18.10.2023 року з 23 879, 80 грн до 20 344,12 грн, з яких 6755 грн - заборгованість за тілом кредиту, 13589,12 грн - заборгованість за відсотками.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що є підстави для перерозподілу судових витрат пропорційно розміру задоволених вимог.

За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

При зверненні з апеляційною скаргою відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 3633,60 грн.

Позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» задоволено на 85,19 % тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 2 063,64 грн.

За подання апеляційної скарги з ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» на користь ОСОБА_1 пропорційно розміру задоволених вимог апеляційної скарги в розмірі 538,14 грн.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, на підставі взаємозаліку відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1525,50 грн.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4ст. 137 ЦПК України).

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виокремити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати на оплату послуг з професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 7 000 грн.

До позовної заяви позивачем надано договір про надання правової допомоги №250519-14Ш від 19 травня 2025 року, розрахунок суми судових витрат з переліком наданих послуг, який становить 7 000 грн.

Матеріалами справи підтверджується обсяг наданих адвокатом правничих послуг по справі.

Колегія суддів погоджується з визначеним розміром правничої допомоги у суді першої інстанції.

Враховуючи, положення ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне застосувати принцип пропорційності. Оскільки вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» задоволено на 85,19 %, то сума судових витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню у суді першої інстанції становить 2 555,70 грн (3000 грн * 85,19%).

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

До відзиву надано договір про надання правової допомоги №20251117-7 від 17 листопада 2025 року, розрахунок суми судових витрат з переліком наданих послуг, який становить 6 000 грн.

Колегія суддів оцінивши подані стороною позивача докази понесених витрат на правничу допомогу, співставляючи розмір витрат на правничу допомогу до розміру виконаної адвокатом роботи в суді апеляційної інстанції, враховуючи, що адвокат представляв інтереси ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» в суді першої інстанції, обізнаний з правовою природою спірних правовідносин, справа є малозначною, доходить висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції з 6 000, 00 грн до 3000,00 грн.

Відповідно до положень ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» підлягає стягненню судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2555, 70 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Обласов Сергій Анатолійович, задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2025 року змінити в частині стягнення кредитної заборгованостя, судових витрат по сплаті судового збору, витрат на правничу допомогу.

Стягнутиз ОСОБА_1 , ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», , вул. С. Бандери, 87, оф. 54, м. Львів заборгованість за кредитним договором №52293968 від 18.10.2023 року у розмірі 20 344,12 грн, з яких 6755 грн - заборгованість за тілом кредиту, 13589,12 грн - заборгованість за відсотками

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф»судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1525,50 грн та витрати на професійну правничу допомогу 2555,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної в сумі 2555, 70 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст складено 09 грудня 2025 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Девляшевський

Є.Є. Мальцева