Справа № 643/2861/15-ц
Провадження № 2/643/263/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2025 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря судових засідань Ісоєва К.М., представника позивачів - адвоката Коваля А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою адвоката Коваля Анатолія Павловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , Житлового кооперативу «Світоч», третя особа: Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», про визнання довідки неповною в частині невнесення до неї інших членів сім`ї, визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності

ВСТАНОВИВ

Адвокат Коваль А.П. (представник позивачів), який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (позивачі), звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням наступних уточнень просить (том 3, а.с. 93-96):

-Визнати видану Житловим кооперативом «Світоч» № 292 довідку від 15.06.1992 № 219 на ім?я ОСОБА_4 про повну сплату паю, неповною в частині не внесених до неї інших членів сім?ї: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , які 04.05.1988 були включені Харківським міськвиконкомом до обмінного ордеру № 39 серія С на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (Квартира);

-Визнати Квартиру об`єктом спільної сумісної власності членів колишньої сім?ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в силу ч. 2 ст. 7 Закону СРСР «Про власність» з 01.07.1990 ;

-Визнати право власності на 1/4 частку Квартири за кожним: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в силу ч. 2 ст. 7 Закону СРСР «Про власність» з 01.07.1990.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 29.11.2023 справу передано до Московського районного суду м. Харкова.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 23.02.2024 справу прийнято до розгляду, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 25.04.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Зарицька К.Ю. подала письмове клопотання про закриття провадження у даній справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (том 4, а.с. 40-42).

В обґрунтування клопотання зазначила, що предмет спору, наведені обґрунтування та мотивування у позовній заяві вже були розглянуті (їм була надана правові оцінка) судом в межах інших судових проваджень по справах № 643/17428/18, № 643/18428/13-ц, № 643/20761/14-ц. Вирішення спору у даній справі лише порушить принцип остаточності судового рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. З огляду на зміст позовної заяви та додатків до позовної заяви, наданих представником позивачів обґрунтувань та мотивувань, слід наголошувати, що позивачами лише вживаються спроби проведення перегляду остаточного та обов`язкового рішення виключно з метою повторного слухання справи й постановлення нового рішення, тим самим створюючи в цивільному обігу ситуацію правової нестабільності та негативно впливаючи на авторитет судової влади у цілому, витрачаючи процесуальний час та зловживаючи процесуальними правами.

Представник позивачів адвокат Коваль А.П. у судовому засіданні заперечував проти закриття провадження у справі. Надав відзив на клопотання, згідно з яким просив відмовити в задоволенні клопотання у зв`язку із тим, що предметом позовних вимог у вищезазначених справах було: визнання недійсною Довідки, визнання інформації в Довідці недостовірною, визнання права власності, підстава - вступ позивачів до кооперативу та внесення ними паю. Системний аналіз вищезазначених рішень судів та цього позову, на думку представника позивачів, дає підстави для висновку, що предмет позову і заявлені підстави для його задоволення в цій справі не є тотожними в розглянутих справах.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Зарицька К.Ю. у судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника.

Інші учасники справи у судове засідання 25.02.2025 також не з`явились, викликались до суду належним чином.

Вирішуючи клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, суд керується таким.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року в справі № 487/10128/14-ц; постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.11.2021 року в справі № 405/3360/17).

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року в справі № 487/10128/14-ц; постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.11.2021 року в справі № 405/3360/17).

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням справедливого розгляду і вирішення цивільних справ, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК).

Оцінюючи аргументи представників сторін, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.09.2014 у справі № 643/18428/13-ц відмовлено у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ЖК «Світоч», КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», Харківської міської ради. Предметом позову в цій справі була в тому числі вимога про визнання довідки від 15.06.1992 року № 219, виданої ЖК «Світоч», недійсною (том 4, а.с. 43-47).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27.11.2014 у справі № 643/18428/14-ц рішення Московського районного суду м. Харкова від 29.09.2014 залишено без змін (том 4, а.с. 48-50).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16.01.2015 у справі № 643/20761/14-ц відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Московського районного суду м. Харкова від 29.09.2014 у справі № 643/18428/13-ц (том 4, а.с. 51-52). Зазначена ухвала залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16.02.2015 (том 4, а.с. 53-55).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18.02.2019 у справі № 643/17428/18 було визнано факт, що інформація у довідці ЖК «Світоч» № 219 від 15.06.1992 міститься така, що не відповідає дійсності (том 4, а.с. 59-62).

Постановою Харківського апеляційного суду від 09.08.2019 у справі № 643/17428/18, рішення Московського районного суду м. Харкова від 18.02.2019 скасовано в частині задоволення позову та ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до голови Житлового кооперативу «Світоч» Тарапати Володимира Федоровича, Комунального підприємства- «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», третя особа - ОСОБА_7 , про визнання факту недостовірної інформації, що зазначена в довідці, визнання реєстраційного посвідчення недійсним відмовлено (том 4, а.с. 63-70).

Таким чином, у вказаних вище справах розглядались позовні вимоги про визнання Довідки недійсною, а також про визнання факту, що інформація у Довідці не відповідає дійсності.

В даній справі позивачем пред`явлено вимогу про визнання Довідки неповною в частині не внесених до неї інших членів сім?ї: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Таким чином, позовні вимоги в даній справі, які стосуються Довідки, позивачем сформульовано в іншій редакції, ніж у вказаних вище судових рішеннях.

За таких обставин у суду відсутні підстави для висновку щодо тотожності предмету позовних вимог у вказаних вище справах та у даній справі.

Крім того, суд враховує, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № П/9901/736/18 зазначено, що згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист. Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Згідно з ст. 2, 11 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є пропорційність, яка передбачає, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Суд звертає увагу, що дана справа перебуває в провадженні судів з 25.02.2015.

Ураховуючи наведене, закриття провадження у справі через 10 років з моменту пред`явлення позову, на переконання суду, становило би непропорційне втручання в право позивача на доступ до правосуддя і мало б ознаки надмірного формалізму.

Керуючись ст. 62, 257, 258-261, 353 ЦПК України

УХВАЛИВ

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 адвоката Зарицької Катерини Юріївни про закриття провадження у цивільній справі за позовною заявою адвоката Коваля Анатолія Павловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , Житлового кооперативу «Світоч», третя особа: Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», про визнання довідки неповною в частині невнесення до неї інших членів сім`ї, визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Д.А. Крівцов