Справа № 444/2477/24
Провадження № 2/444/135/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ПОВНЕ)

27 лютого 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.

секретар судового засідання Сенько М.-Ю. В.,

з участю представника відповідачки - адвоката Гончарук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс"до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан", про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №102945623 від 22.07.2021 року,-

В С Т А Н О В И В :

В червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" через підсистему «Електронний суд» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженої відповідальністю "Мілоан", про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №102945623 від 22.07.2021 року. Позов обґрунтовує тим, що 22.07.2021р. за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСЮ «МІЛОАН» (далі ТОВ «МІЛОАН»), ОСОБА_1 (далі Відповідач) було подано Заявку на отримання кредиту №102945623. Законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «МІЛОАН» було направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору №102945623 від 22.07.2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті.

Таким чином, Відповідач уклала Договір про споживчий кредит №102945623 від 22.07.2021 р. (надалі Кредитний договір) з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» () та на підставі платіжного доручення Відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 7000 грн.

Відповідач не виконала належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин - ст.526 та ст.527 Цивільного кодексу України, внаслідок чого, керуючись нормами ст.ст. 530, 1082, 1084 ЦК України, 13.10.2021 р. згідно умов Договору відступлення прав вимоги №10Т, ТОВ «МІЛОАН» () було відступлено право вимоги за Кредитним Договором №102945623 від 22.07.2021р. на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» або Позивач) (), а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до Відповідача.

Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 31955,00 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 7000 грн.; заборгованість за відсотками становить 23625 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1330 грн.; заборгованість за пенею становить 0 грн.

Позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу Відповідача, зазначену в Кредитному договорі №102945623 від 22.07.2021р., направлено Повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та зазначено інформацію про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору №102945623 від 22.07.2021р.

Не зважаючи на це, Позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором №102945623 від 22.07.2021 р.

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» повідомляє, що судові витрати Позивача складаються виключно зі сплаченого ним судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 6 000,00 грн.

У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором №102945623 від 22.07.2021р. у розмірі 31955,00 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 01.07.2024 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін (арк. спр. 67-68).

26.08.2024 року через систему «Електронний суд» представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Гончарук О.М. подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовна заява ТОВ «Діджи фінанс» не підлягає до задоволення, оскільки позовні вимоги не містять належних підтверджень та доказів, заявлені до стягнення суми заборгованості, нараховані з порушенням норм матеріального права, зважаючи на наступне. 22 липня 2021 року ОСОБА_1 (Відповідач) подала заяву на кредит в розмірі 20 000,00 грн. Доказів, які свідчать про подальше узгодження (після 22 липня 2021 року) сторонами істотних умов кредитування, матеріали справи не містять, Позивачем такі докази також не додані. Відповідач ОСОБА_1 заперечує укладення кредитного договору у визначений Законом порядок та спосіб, а тому відсутні підстави вважати, що сторони досягли домовленостей щодо всіх істотних умов договору та погодили його укладення, за відсутності підписання зі сторони Відповідача ОСОБА_1 . Також ОСОБА_1 звертає увагу суду, що в доданому Позивачем примірнику договору про споживчий кредит містяться нікчемні умови щодо встановлення комісії за надання кредиту (без визначеного переліку послуг які саме включені до комісії), та стандартна процентна ставка у розмірі 5% після закінчення строку кредитування 15 днів, після 22.07.2021 року, яка ж є неспівмірно високою, що підтверджується також прийнятим Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким зазначено, що граничний розмір процентних ставок за мікрокредитами на рівні 1% за день відповідає кращій світовій практиці. Окремо зазначеним Законом було вказано на заборону встановлювати у договорі про споживчий кредит умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом (таке продовження має здійснюватися виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін). Як видно із доданих документів, первісний кредитор ТОВ «Мілоан» в односторонньому порядку, після закінчення строку кредиту 15 днів, який сам визначив у договорі, без укладення додаткової угоди, продовжив строк договору для нарахування відсотків в розмірі 5%, за межами строку кредитування. На підтвердження своїх доводів Позивачем додано: текстовий примірник договору про споживчий кредит №102945623 від 22.07.2021 року, на першому аркуші якого додруковано «підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором Z41769. Час:22.07.2021 10:36», інші сторінки договору, в тому числі сторінка 9 реквізити сторін не містить жодних підписів, додаток №1 до договору про споживчий кредит №102945623 від 22.07.2021 року жодних підписів, включаючи електронні, та погоджень ОСОБА_1 не містить, паспорт споживчого кредиту №102945623 (додаток №2 до договору про споживчий кредит №102945623 від 22.07.2021 року), жодних підписів, включаючи електронні, та погоджень ОСОБА_1 не містить, платіжне доручення 30188445 від 22.07.2021 року, містить виключно печатку та підпис ТОВ «Мілоан», відмітка банку про проведення платежу чи електронний qr код відсутній.

З огляду на наведене, Позивачем не доведено на підставі належних та допустимих доказів підтвердження того, що ОСОБА_1 належним чином була ознайомлена із умовами договору щодо виконання зобов`язань згідно даного договору та прийняла їх до виконання. ОСОБА_1 договір не підписувала та не вчиняла дій на його підписання.

У відзиві представник зазначає, що одноразовий ідентифікатор не є надійним засобом цифрового підпису, згідно із чинним законодавством і його недостатньо для укладення правочину, що прирівнюється до письмового договору, оскільки з одноразового ідентифікатора не вбачається власника номеру телефону та його ідентифікацію саме щодо тієї особи, на адресу якої направляється будь-який код. До 19 вересня 2023 року Відповідач ОСОБА_1 не генерувала жодного електронного ключа та відповідно не погоджувала та не підписувала договорів електронним цифровим підписом. Позивачем не додано до позовної заяви та не долучено доказів, що Кредит рах. № 414960*00 належить саме ОСОБА_1 , тобто в даному випадку відсутнє підтвердження зарахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача ОСОБА_1 , який давав би підстави ініціювати вимогу про повернення безпідставно утримуваних коштів в розмірі 7000,00 грн., оскільки істотні умови щодо нарахування відсотків не було погодженого сторонами, матеріали позову таких доказів не містять. Відповідач ОСОБА_1 направила 12 серпня 2024 року звернення до АТ КБ «Приватбанк» щодо невідкладного надання інформації про зарахування на її рахунки за платіжним дорученням № 30188445 від 22.07.2021 року, включаючи закриті та активні на даний час, грошових коштів в розмірі 7000,00 (сім тисяч) гривень з призначенням платежу «Кошти згідно договору 102945623» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (код 40484607) та відомості про перерахування коштів отримувачу ТОВ «Мілоан» (код 40484607) за період з 01 липня 2021 року по 27 липня 2024 року. Листом від 23-08-2024 р. № 20.1.0.0.0/7- 240729/62177 АТ КБ «Приватбанк» повідомив, що інформація буде надана у найкоротші строки. Представник зазначає, що тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. Тому, з урахуванням наведеного, відповідач ОСОБА_1 вважає, що оскільки цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, у задоволенні позову слід відмовити з підстав його недоведеності. Щодо розміру судових витрат зазначає, що Позивачем заявлено до стягнення 6000,00 грн. за правову допомогу, при цьому основною діяльністю ТОВ «Діджи фінанс» є саме стягнення фінансової заборгованості, тому як залучення правової допомоги так і визначення її розміру в сумі 6000,00 грн. є штучним створенням заборгованості та явно завищеним розміром витрат на правову допомогу, оплата якої взагалі не підтверджена жодним чином. З позовної заяви вбачається, що вона фактично є шаблоном у який було заповнено дані фізичної особи.

Представник відповідачки просить у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» відмовити з підстав їх недоведеності.

28.08.2024 року через систему «Електронний суд» до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач посилається на те, що 22.07.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН» було підписано договір про споживчий кредит № 102945623 (далі по тексту Договір), на підставі п. 1.1. якого Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати Позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Згідно з п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 7 000,00 грн. у валюті: Українські гривні. Цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п. 6.1. Договору). Згідно з п. 6.5. Кредитного договору, цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Кредитор свої зобов`язання за Договором виконав належним чином надавши Позичальнику у користування кредитні кошти, а Позичальник в свою чергу порушив умови Договору, допустив прострочення платежів щодо повернення кредиту та процентів за користування грошовими коштами, у зв`язку з чим Позивач був вимушений звернутися за захистом своїх прав до суду. Щодо доводів представника Відповідача, що Відповідач договір про споживчий кредит №102945623 від 22.07.2021 р., не підписувала та не вчиняла дій на його підписання, позивач зазначає, що 22.07.2021 за власного волевиявлення в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» URL: https://miloan.ua/, ОСОБА_1 було подано Заявку на отримання кредиту № 102945623. Дана заява знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/. Законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. ТОВ «МІЛОАН» було направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов договору про споживчий кредит № 102945623 від 22.07.2021р., який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/. Одноразовий ідентифікатор, як і лог підпису Кредитора (логи (лог-файли) - містять інформацію про роботу сервера і зберігають в собі певні дії користувача або програми), зафіксовано у Кредитному договорі, переданому первісним кредитором Позивачу у pdf.форматі, проте є зашифрованим, у зв`язку із чим при стандартному завантаженні до електронного кабінету чи під час друку не відображається, та у зв`язку із чим Позивач надає скрін-шот першого листа Договору із одноразовим ідентифікатором. Позивач вказує, що ОТП-пароль це автоматично згенерований одноразовий PIN-код з символів і цифр, за допомогою якого користувачу надається доступ для безпечного входу до системи. Принцип використання пароля OTP складається з чотирьох кроків: 1. Обробка даних. Користувач виконує первинний вхід у додаток або на сайт. 2. Надсилання OTP-пароля. Алгоритм надсилає клієнтові одноразовий код на мобільний пристрій. 3. Перевірка коду. Користувач вводить отриманий код, підтверджуючи особу. 4. Завершення входу. Верифікатор перевіряє пароль OTP, ідентифікує клієнта і допускає в акаунт. У більшості сучасних програм OTP-авторизація відбувається в режимі реального часу, тобто код генерується і відправляється на телефон користувачеві одночасно. Канал залучення: finme / 62 / cpl1. IP адреса з якої подано заяву: 93.170.25.188. IP-адреса, або Internet Protocol address, це унікальний числовий ідентифікатор гаджета в мережі, потрібний для передання інформації між пристроями. IP-адресу має кожен комп`ютер, планшет, смартфон, підключений до інтернету. Вона може бути статичною (постійною, надається провайдером) та динамічною (змінюється щоразу при підключенні до інтернету). Позивач вказав відому йому IP адресу Відповідача, за якою було сформовано Анкету-заяву на отримання кредитних коштів. Відповідно до п. 5.6. ч. 6 Правил кредитування, Електронна форма індивідуальної частини укладеного Кредитного договору надається Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника у форматі, що унеможливлює зміну її первинного змісту. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству. Цей Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема, через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Проаналізований Позивачем вище алгоритм дій щодо порядку укладення правочину в електронній формі дає підстави вважати доведеним належними доказами факт, що договір про споживчий кредит №102945623 від 22.07.2021р. був дійсно підписаний з ТОВ «МІЛОАН» саме Відповідачем, а отже матеріали справи містять належні докази укладення даного правочину в електронній формі між ТОВ «МІЛОАН» та Відповідачем. Щодо доводів представника Відповідача, що не надано до позовної заяви та не долучено доказів, що картковий рахунок належить саме Відповідачу, позивач зазначає, що ТОВ «МІЛОАН» є зареєстрованою у належному порядку фінансовою установою, що надає фінансові послуги, зокрема з кредитування, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи та свідоцтвом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та ліцензією Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства ТОВ «МІЛОАН» на виконання умов договору про споживчий кредит № 102945623 від 22.07.2021 перерахувало Відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок № НОМЕР_1 в сумі 7 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 30188445 від 22.07.2021 р., копія якого знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до п. 2.1. ч. 2 Договору кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок, тобто, на рахунок, наданий Відповідачем для отримання кредитних коштів. Картковий рахунок: BIN: НОМЕР_2 ; Платіжна система: VISA; Видана БАНКОМ: JSC CB PRIVATBANK; ТИП КАРТИ: CREDIT; КАТЕГОРІЯ КАРТИ: CLASSIC; КРАЇНА: UKRAINE. BIN (Bank Identification Number) - перші шість цифр на пластиковій картці, за якими можна визначити приналежність карти тій чи іншій країні і банку, тип карти і категорію карти: BIN (Bank Identification Number). Звертаю увагу суду, що Позивачу невідомий номер картки, як і первісному кредитору. Повний номер картки вводиться Позичальником та автоматично зашифровується і зберігається у самій платіжній системі LiqPay, через яку здійснюються платежі. Згідно з п. 4.4 Правил надання фінансових кредитів, Товариство не отримує повні реквізити Банківської картки, які необхідні для здійснення операцій по карті через Інтернет. Для платіжних операцій по картах Товариством використовуються відповідні сертифіковані платіжними системами сервіси. Захист реквізитів карт у базах даних таких сервісів відповідає міжнародному стандарту PCI DSS. Повний номер карти зберігається у платіжної системи LiqPay. Картковий рахунок банківський рахунок, на якому обліковуються операції за платіжними картками. Тож, як доказ перерахування кредитних коштів Відповідачу Позивач надав копію платіжного доручення №30188445 від 22.07.2021р., що є первинним банківським документом, та підтверджує надання кредитних коштів Позивачем й отримання таких Відповідачем на зазначену ним платіжну картку, номер якої вказано у платіжному дорученні. Такі умови перерахування коштів було погоджено сторонами при укладенні кредитного договору. Зазначення номера картки замість номеру рахунку жодним чином не унеможливлює перерахування кредитних коштів Відповідачу. У платіжному доручення відображається частина цифр платіжної картки, так як номер картки становить таємницю фінансової послуги (відповідно до ч. 1-2 ст. 10 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії»). Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку, а ТОВ «МІЛОАН» - це фінансова установа, а не банківська, яка не має права відкривати рахунки Позичальнику, а лише перераховує кредитні кошти на наданий Позичальником рахунок. На момент перерахування кредитних коштів була чинною Постанова Правління Національного банку України від 06 листопада 2019 року № 127 «Про затвердження Змін до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», відповідно до якої, платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача. Частиною 3.1. Інструкції визначено, що платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 3 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 9 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків. Таким чином, платіжне доручення № 30188445 від 22.07.2021р., враховуючи вимоги Інструкції, яка була чинною на момент перерахування кредитних коштів, відповідає вимогам та зразку, наведеному у додатку до Інструкції, містить усі обов`язкові реквізити, тобто є належним доказом в справі, а отже доводи Відповідача, що в матеріалах справи не має жодного доказу первинного документу, котрий би вказував на факт укладення кредитного договору, є необґрунтованими та не заслуговують на увагу суду. Згідно з п. 2.3.1.2. Договору, Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Оскільки Відповідач 06.08.2021 кредит в сумі 7 000,00 грн. не повернув, а продовжував користуватися кредитним коштами, то ТОВ «МІЛОАН» відповідно до умов п. 1.6. та п. 2.3.1.2. Договору, з якими погодився Відповідач, нарахував проценти за користування кредитом за ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом за 60 днів в розмірі 21 000,00 грн., тобто за період з 07.08.2021 року по 05.10.2021 року, і таке нарахування відповідає вимогам вищенаведених норм ЦК України та умовам Договору та спростовує доводи представника Відповідача про незаконність нарахування відсотків за користування кредитом після 06.08.2021р. На підтвердження законності нарахування заборгованості за відсотками Позивачем до позовної заяви було долучено відомості про щоденні нарахування та погашення за договором про споживчий кредит № 102945623 від 22.07.2021р., яка сформована первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН». Слід звернути окрему на те, що представник Відповідача побудував свою позицію на концепції «негативного доказу» (див. для прикладу постанову Верховного Суду від 27 травня 2020 року по справі № 2-879/13 (провадження № 61-10802св18). Сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс…». Позивач наголошує на тому, що учасник справи має право подати до суду власний розрахунок або, згідно з ч. 1 ст. 106 ЦПК України, висновок експерта, складений на його замовлення. Тобто, якщо представник Відповідача не згодний з розрахунком заборгованості, наданим Позивачем чи ставить під сумнів правильність розрахунку заборгованості, він має право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду. Але представник Відповідача розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості, в цілому заперечивши позовні вимоги. Клопотання про проведення експертизи з метою визначення механізму і розміру нарахованих сум, що склали заборгованість, представник Відповідача суду не заявив. Доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними кредитними договорами, ані перед первісними, ані перед новим кредитором представник Відповідача також суду не надав. Поряд з цим, за весь період перебування права вимоги за вищезазначеним Договором у ТОВ «ДІДЖІ ФІНАНС», Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до боржника. Відтак, Позивач лише просить суд стягнути із Відповідача ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором. Отже, Позивачем обґрунтовано розмір заборгованості за вказаним Договором, тому позовні вимоги Позивача є законними та обґрунтованими, а Відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Позивач просить позові вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 14.10.2024 року задоволено клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" адвоката Паламарчук Ю.П. та витребувано в АТ КБ "Приват Банк" виписку про рух коштів по картці на підставі платіжного доручення №30188445 від 22.07.2021 щодо перерахування кредитних коштів ОСОБА_1 на картковий рахунок № НОМЕР_1 за період 22.06.2021 - 27.06.2021. Також задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Гончарук О.М. та витребувано у Національного Банку України в засвідчених копіях: рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг ухвалене 12 серпня 2024 року за результатами планових інспекційних перевірок, що були здійснені Департаментом інспектування Національного банку рішення про: застосування заходів впливу до ТОВ Мілоан у вигляді накладення штрафу в сумі 1 754 400,00 грн та попередження, з усіма доданими додатками (арк. спр. 144-146).

Ухвалою суду від 05.12.2024 року розгляд справи відкладено у зв`язку з тим, що на адресу суду не поступила витребувана інформація (арк. спр. 166).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак представником позивача подану до суду заяву, в якій зазначено, що позивач просить проводити всі судові засідання за відсутності свого представника, та позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні 27.02.2025 року представник відповідачки - адвокат Гончарук О.М. зазначив, що підтримує викладені у відзиві на позов твердження та просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його недоведеністю. Додатково просить врахувати, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів на підтвердження надання грошових коштів. Крім того, «Приватбанком» не підтверджено інформації щодо нарахування коштів відповідачці на картку. Відповідачка ОСОБА_1 не укладала договір із ТОВ «Мілоан» і такий договір сторонами не підписано електронним підписом, а відтак, будь-яких зобов`язань за таким договором не могло виникнути, оскільки сторони не погодили істотні умови договору. Звертає увагу на те, договір розміщений на сайті tengo, а не сайті ТОВ «Мілоан» як стверджує позивач. Наданий позивач розрахунок заборгованості ОСОБА_1 зроблений 10.05.2024 року ТОВ «Мілоан», але, як стверджує позивач, ТОВ «Мілоан» ще кілька років тому назад відступило право вимоги за договором кредиту, а тому не могло здійснювати жодних дій щодо цього договору. Представник підтвердив, що відповідачкою також здійснено запит в «Приватбанк» про надання інформації щодо перерахування на її рахунок коштів ТОВ «Мілоан» в сумі 7000 грн., однак такої інформації банк не надав.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 22.07.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №102945623 (арк. спр. 17-21). Також до договору додано Графік платежів за договором про споживчий кредит, Паспорт споживчого кредиту, Анкету-заяву на кредит від 29.07.2021 року (арк. спр. 9, 22).

Згідно з п. 1.2. договору про споживчий кредит сума кредиту становить 7000 грн.

Відповідно до п. 1.4. договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 06.08.2021р.

Відповідно до п. 1.5.2. договору, проценти за користування кредитом: 2625,00 грн., які нараховуються за ставкою 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно з п. 1.6. договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. У п.1.7. договору встановлено тип процентної ставки фіксована.

Згідно з п. 4.2. Договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплаті заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги Кредитодавця.

Відповідно до п. 6.1. договору, цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Відповідно до п. 6.5. договору, цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону (в редакції чинні на час укладення договору) встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Як встановлено із договору про споживчий кредит №102945623 від 22.07.2021 року відповідачці було надано одноразовий ідентифікатор Z41769, яким підписано цей кредитний договір, що стверджується наданим позивачем у відповіді на відзив скріншотом першої сторінки договору. Представник відповідачки у відзиві на позов стверджує, що поданий позивачем текстовий примірник договору про споживчий кредит №102945623 від 22.07.2021 року, на першому аркуші якого додруковано «підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором Z41769. Час: 22.07.2021 10:36», не містить жодних підписів та реквізитів на інших сторінках договору, в тому числі і на сторінці 9.

У зв`язку із наведеним вище, суд дійшов висновку про те, що договір про споживчий кредит №102945623 від 22.07.2021 року підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора, а тому цей договір вважається укладеним відповідно до наведених вище вимог законодавства.

13.10.2021 р. згідно з умовами Договору факторингу №10Т, ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за договором про споживчий кредит №102945623 від 22.07.2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (арк. спр. 10, 45-47).

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», яке набуло права грошової вимоги до відповідачки, на адресу останньої направило досудову вимогу про наявність заборгованості за кредитним договором, що первинно був укладений з ТОВ «Мілоан», в розмірі 31955,00 грн., а також зазначено інформацію про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору №102945623 від 22.07.2021р. (арк. спр. 12).

Відповідно до п. 2.1. договору про споживчий кредит, кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок.

Згідно з платіжним дорученням 30188445 від 22.07.2021 року ТОВ «Мілоан» через Приватбанк переказало кошти в сумі 7000 грн. (кошти згідно договору 102945623) ОСОБА_1 на наданий нею рахунок НОМЕР_2 *00 (арк. спр. 24).

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» на запит відповідачки про зарахування на її рахунки 7000 грн., надало їй відповідь, яка долучена до відзиву на позовну заяву, про те, що спеціалісти Головного офісу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» шукають необхідну інформацію в архівах і програмних комплексах банку та проводять перевірку даних, уся необхідна інформація буде надана у найкоротші строки (арк. спр. 112).

На ухвалу суду від 14.10.2024 про витребування інформації Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» повідомило, що не може надати запитувану інформацію, оскільки за наданими відомостями не вдалося ідентифікувати ОСОБА_1 , зокрема необхідно надати повний номер карти №414960*00 (арк. спр. 187).

В судовому засіданні представник відповідачки адвокат Гончарук О.М. ствердив, що відповідачка на її запит відповіді не отримувала, та покладається на дії суду про витребування інформації.

А відтак, суд здійснює розгляд справи з врахуванням положень ст. 81 ЦПК України, на підставі наявних в матеріалах справи доказах та відповідно до положень ст. ст. 12, 13 ЦПК України на засадах змагальності сторін.

Пунктом 1.3. договору про споживчий кредит передбачено, що кредит надається строком на 15 днів з 22.07.2021 року.

Згідно з п. 1.4. договору про споживчий кредит, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 06.08.2021.

Відповідно п. 1.6. договору про споживчий кредит, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Пунктом 2.3. договору про споживчий кредит передбачено пролонгацію строку кредитування. Так, продовження вказаного в п. 1.3. Договору строку кредитування може відбуватися на пільгових (стандартних) умовах (п. 2.3.1).

Відповідно до п.2.3.1.2. договору про споживчий кредит, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Отже, умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

Як встановлено із поданих до позовної заяви Відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №102945623 ОСОБА_1 , кредит в сумі 7000,00 грн. та обумовлену суму відсотків за користування кредитними коштами станом на день закінчення строку дії договору, а саме 06.08.2021 року, відповідачка не повернула, а продовжувала користуватися кредитним коштами, що свідчить про пролонгацію строку кредитування на строк, що не може перевищувати 60 днів, тобто до 05.10.2021 року.

Системний аналіз положень п.п. 1.1 - 1.4 договору щодо порядку та строку кредитування (15 днів), п.п. 2.2-2.4 кредитного Договору щодо пролонгації (60 днів), дають підстави для висновку, що термін користування кредитними грошима розпочався 22.07.2021 року та закінчився 05.10.2021 року, оскільки за вищевказаними погодженими сторонами умовами кредитного Договору не передбачено можливість його подальшої пролонгації у випадку закінчення шістдесятиденного строку пролонгації.

Крім того, у зв`язку з пролонгацією строку кредитування позивач відповідно до умов п.п. 1.6. та п.п. 2.3.1.2. договору має право нараховувати проценти за користування кредитом за ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом за 60 днів, тобто за період пролонгації з 07.08.2021 року по 05.10.2021 року.

Згідно із розрахунком заборгованості, загальний розмір заборгованості відповідачки ОСОБА_1 за договором №102945623 становить 31 955,00 грн. та складається з: заборгованість за тілом кредиту - 7000 грн.; заборгованість по процентам 23625,00 грн.; заборгованість по комісії - 1330 грн.; заборгованість по пені - 0 грн. (арк. спр. 13-14).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник обв`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачка належним чином не виконала своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит, не здійснила платежів для погашення існуючої заборгованості.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст.ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті платежів за договором кредиту відповідачка суду не надала.

Ураховуючи наведене вище, оскільки судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 не виконала своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит, належним чином не повертає отримані грошові кошти, не надала суду жодних доказів на спростування вимог позивача щодо нарахованої суми заборгованості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту в сумі 7000 грн. та заборгованості за процентами в сумі 23625,00 грн., а всього 30625, 00 грн.

Твердження представника відповідачки про те, що даний розрахунок здійснений ТОВ «Мілоан» лише 10.05.2024 року, а тому такий не може братися до уваги судом, не спростовують факту користування відповідачкою ОСОБА_1 кредитними коштами за період з 22.07.2021 року по 05.10.2021 року та наявну заборгованість за договором про споживчий кредит за цей період.

З наданої позивачем загального розміру заборгованості по кредиту встановлено, що у відповідачки ОСОБА_1 утворилась заборгованість у розмірі 28350 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 31955,00 грн., заборгованості по процентам 23625,00 грн. грн. та комісії в сумі 1330 грн.

Умовами договору про споживчий кредит №102945623 передбачено сплату комісії за надання кредиту 1330,00 грн., яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово (пункт 1.5.1).

Відповідно до ч. ч. 1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.

У договорі про споживчий кредит №102945623 від 22.07.2021 року кредитодавцем встановлено сплату комісію за надання кредиту, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано.

Разом із тим, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід.

Отже, умови договору про нарахування позивачем одноразової комісії при видачі кредиту є нікчемними, а відтак, у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача комісії пов`язаної з наданням кредиту належить відмовити.

За таких обставин, оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково та стягнути із відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача 30 625 грн. 00 коп. заборгованості за договором про споживчий кредит №102945623 від 22.07.2021 року (7000 грн. 00 коп. - тіло кредиту + 23625 грн. 00 коп. проценти), а щодо стягнення комісії в сумі 1330 грн. 00 коп. належить відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов ТОВ «Діджи Фінанс» задоволено частково, суд, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, визначає позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з ОСОБА_1 в сумі 2321 грн. 63 коп. виходячи з розрахунку: 30 625 грн. 00 коп. (задоволені позовні вимоги) становлять 95,84 % і від суми сплаченого при поданні судового збору в розмірі 2422,40 грн. складають 2321,63 грн.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, відповідно до котрої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду подані Договір №42649746 про надання правової допомоги від 01.04.2024 року, який укладений між позивачем та адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем, та який містить тарифікацію наданих клієнту послуг, Детальний опис наданих адвокатом Білецьким Б.М. робіт, а також копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №5618/10 видане гр. ОСОБА_2 (арк. спр. 15, 26-29).

Представник відповідачки - адвокат Гончарук О.М. щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та визначеного розміру таких витрат заперечив як у відзиві на позовну заяву так і в судовому засіданні.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, виходячи із встановленої реальності участі адвоката у наданні професійної правничої допомоги у даній цивільній справі та необхідності такої, беручи до уваги обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, кількість судових засідань, тривалість судових засідань, заперечення представника відповідачки щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правничу допомогу та беручи до уваги зазначені в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає обґрунтованим та доведеним розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн., які можна вважати необхідними для позивача, який звернувся до адвоката для надання професійної правничої допомоги.

Керуючись ст.ст. 4, 509, 526, 530, 612, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 128, 133-137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс"заборгованість за договором про споживчий кредит №102945623 від 22.07.2021 року у розмірі 30 625 (тридцять тисяч шістсот двадцять п`ять) гривень 00 копійок, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7000 грн. 00 коп. та заборгованості за відсотками в розмірі 23625 грн. 00 коп.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісійними винагородами в розмірі 1330 грн. 00 коп. - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс"судовий збір в розмірі 2321 (дві тисячі триста двадцять одну) гривню 63 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користьТовариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс"витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс", юридична адреса: 04112 м.Київ, вул.Авіконструктора Ігоря Сікорського, буд.8, , НОМЕР_3 в АТ "Сенс Банк", МФО 300346.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , місце праці судом не встановлено, реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_4 .

Третя особа: Товариство з обмеженої відповідальністю "Мілоан", юридична адреса: 04107, м.Київ, вул.Багговутівська, буд.17-21, .

Повне рішення суду складено 04.03.2025 року.

Суддя: Олещук М. М.