ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2282/25 Справа № 192/2748/24 Суддя у 1-й інстанції - Тітова О. О. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача: Никифоряка Л.П.,

суддів: Новікової Г.В., Гапонова А.В.,

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальність «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга Товариством з обмеженою відповідальність «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2024року, головуючий у суді першої інстанції Тітова О.О.

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У жовтні 2024року Товариство з обмеженою відповідальність «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», Товариство) подало в суд позов проти ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4154805 від 22 лютого 2022року в розмірі 17 622,39грн та судового збору в розмірі 2 422,40грн.

Існування таких вимог позивач обґрунтовував тим, що 22 лютого 2022року між Товариством з обмеженою відповідальність «Маніфою» (далі ТОВ «Маніфою») та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір позики № 4154805, відповідно до умов якого ТОВ «Маніфою» надало позичальнику грошові кошти в розмірі 3 400,00грн на 5 днів до 27 лютого 2022року, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пеню (у разі наявності), а також інші платежі передбачені договором.

Позивач вказував, що Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору.

Проте, відповідач не виконав умов кредитного договору, не вносив платежі, передбачені умовами договору, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 08 серпня 2024року становить 17 622,39грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 3 400,00грн; заборгованості по відсоткам 14 222,39грн.

02 листопада 2022року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 02-11/2024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК Кредит-Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 4154805 від 22 лютого 2022року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2024року позовні вимоги Товариства задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за договором позики № 4154805 від 22 лютого 2022року в розмірі 3 619,90грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 3 400,00грн; заборгованості по відсоткам 219,90грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції зробив висновок про те, що ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 уклали договір позики в електронному вигляді та суд вважав, що є підтвердженими обставини щодо отриманих позичальником кредитних коштів в розмірі згідно наданого позивачем витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 02-11/2022 від 02 листопада 2022року, які відповідачем не повернуті. Також суд вважав, що оскільки позивачем було здійснено нарахування процентів поза межами строку дії договору позики, стягненню підлягають проценти в розмірі 219,90грн за період з 22 лютого 2022року по 27 лютого 2022року в межах строку дії договору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

05 грудня 2024року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» подало безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою підсистеми «Електронний суд» апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі Товариство не погодилося з висновками суду в частині визначеного до стягнення розміру відсотків та заявник виклав вимогу про ухвалення в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, щопозивачем надано до суду належні та допустимі докази, які є необхідними та достатніми для підтвердження факту наявності простроченої заборгованості за договором та її розміру, що не спростовано відповідачем.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2024року витребувано з Солонянського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу; та 17 грудня 2024року справа надійшла на адресу апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2024року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» залишено без руху.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 січня 2025року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»на заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2024року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 січня 2025року справу призначено до судового розгляду без повідомлення учасників справи.

Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Разом з тим, поштове відправлення, адресоване відповідачу повернулось не врученим з відміткою на конверті про те, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до частин першої та третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Сторони у справі у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами

22 лютого 2022року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 4154805.

Згідно розділу 2 договору ТОВ «Маніфою»передало ОСОБА_1 короткострокову позику в розмірі 3 400,00грн на 5 днів до 27 лютого 2022року, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кошти та сплатити передбачені договором платежі. Акційна процентна ставка становить 1,29350 % від суми позики за кожен день користування позикою, та базова процентна ставка в розмірі 1,99000 % за кожен день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою.

Згідно з розрахунком за договором позики № 4154805 від 22 лютого 2022року ОСОБА_1 мав сплатити за користування позиченими коштами 219,90грн відсотків. Всього відповідач мав повернути ТОВ «Маніфою»3 619,89грн.

Позика надається шляхом безготівково переказу на картку.

02 листопада 2022року між ТОВ «Маніфою»та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 02-11/2022, відповідно до пункту 1.1 якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» зобов`язалось передати грошові кошти ТОВ «Маніфою»за плату, а ТОВ «Маніфою»відступити ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Перелік боржників визначений в реєстрі боржників додаток № 1.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 02-11/2022 від 02 листопада 2022року під № 12327 ТОВ «Маніфою»відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 4154805 від 22 лютого 2022року в розмірі 17 622,39грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 3 400,00грн; заборгованості по відсоткам 14 222,39грн.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором позики № 4154805 від 22 лютого 2022року станом на 02 листопада 2022року, складеного представником ТОВ «Маніфою»,встановити розмір застосованої відсоткової ставки, порядок утворення та суму відступленої позивачу заборгованості не виявляється можливим.

Розрахунок складено шрифтом який неможливо прочитати, а відомості щодо розміру застосованої відсоткової ставки та умов договору на підставі яких цей розмір застосовано в розрахунку не визначено. Визначено лише грошовий еквівалент відсотків.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції зробив висновок про те, що ТОВ «Маніфою» не підтвердило своїх вимог в частині розміру процентів, які підлягали стягненню з позичальника та щодо періоду за який такі проценти підлягали стягненню.

Дослідивши наявні в цивільній справі документальні докази апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення додержані норми матеріального і процесуального права.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі танадати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022року у справі № 757/40395/20.

Як вбачається з наданого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» реєстру боржників до договору факторингу № 02-11/2022 від 02 листопада 2022року заборгованість за договором позики № 4154805 від 22 лютого 2022року становить 17 622,39грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 3 400,00грн; заборгованості по відсоткам 14 222,39грн. Заборгованість по процентам у даному розрахунку нараховувалась в межах строку дії договору позики (до 27 лютого 2022року).

Строк кредитування згідно укладеного між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 договору позики становив 5 днів, додаткових угод щодо пролонгації договору про надання позики сторони не укладали.

Отже, з урахуванням положень підписаного сторонами договору позики, строк кредитування закінчився 27 лютого 2022року, а тому зазначені ТОВ «Маніфою» відсотки нараховані поза межами строку кредитування та стягненню не підлягають.

Із урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що проценти передбачені договором можуть бути нараховані лише в межах погодженого сторонами строку, а саме в розмірі 219,90грн за період з 22 лютого 2022року по 27 лютого 2022року.

Проте, позивач в порушення норм статей 12, 81 ЦПК України не довів належними та допустимими доказами правомірність нарахування процентів в розмірі 14 222,39грн.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про те, що умовами договору позики передбачено право позикодавця нараховувати проценти поза межами строку дії договору позики суд апеляційної інстанції не приймає до уваги як безпідставні.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 28 березня 2018року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 02-11/2022 від 02 листопада 2022року проценти нараховані поза строком дії договору позики, в той же час, встановлено, що розмір нарахованих процентів за користування кредитом в межах строку дії договору позики становить 219,90грн і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача.

Апеляційний суд звертає увагу, що між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 договору позики становив 5 днів, додаткових угод щодо пролонгації договору про надання позики сторони не укладали.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 договору позики № 4154805 від 22 лютого 2022року позичальник чи позикодавець не мають права продовжити строк позики в односторонньому порядку. Строк позики може бути продовжено лише шляхом укладення сторонами відповідної додаткової угоди у формі та спосіб, у який укладений це договір позики.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, є вірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики підлягають частковому задоволенню в розмірі 3 619,90грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 3 400,00грн; заборгованості по відсоткам 219,90грн.

А тому доводи апеляційної скарги в цій частині не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Згідно статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» залишити без задоволення.

Заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2024року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 06 березня 2025року.

Судді: