Справа № 569/6611/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Ковальчук О.Б.,

за участю представника відповідача адвоката Нікольченка Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 07 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання грошових коштів у позику № .

Позикодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 31833,60 грн., з яких: 6 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 25 833,60 грн. заборгованість за процентами (6 000,00 x 2,99% x 144 днів).

25.11.2024 року через підсистему «Електронний суд» представником відповідача адвокатом Нікольченко Б.Б. подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Зазначає, що позивачем не надано доказів підписання договору відповідачем, зокрема вказує на неможливість встановлення того, що саме відповідачем були застосовані будь-яким способом ідентифікатори (коди підписання договору), зокрема, відсутні докази отримання відповідачем будь-яким чином цього одноразового ідентифікатора, відсутні докази реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційних системах кредиторів. Зазначає, що позивачем не надано належних доказів розрахунку заборгованості.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в п. 1 прохальної частини позовної заяви просить розгляд справи проводити у відсутність представника.

Представник відповідача адвокат Нікольченко Б.Б. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просить в їх задоволенні відмовити. Пояснив, що позовна заява не підлягає до задоволення, оскільки не надано доказів, на підтвердження позовних вимог. Вказав, що позивачем не долучено належних доказів на підтвердження перерахунку коштів на рахунок відповідача, надано лише довідку ТОВ «ФК «Контрактовий дім» () № 4544 від 27.03.2024 року, проте дана юридична особа немає відношення до позивача та не є стороною справи. Виходячи з вищевикладеного, просить в задоволенні позовних вимоги відмовити у повному обсязі.

Заслухавши думку представника відповідача адвоката Нікольченка Б.Б., дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд прийшов до наступного.

Судом вбачається з позовної заяви, що 07 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання грошових коштів у позику № .

Згідно Кредитного договору позикодавець зобов`язується надати Позичальнику Позику на суму у розмірі 6 000 грн. 00 коп. шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п. 1.3., п. 1.4. та/або п. 1.5. цього Договору, його додатків. Строк позики (строк дії Договору) становить 30 днів. Орієнтовний строк повернення позики на останній день дії договору з моменту отримання позики або достроково. Дата надання позики 07-09-2023. Дата повернення позики 07-10-2023.

Підписання договору позики відповідачем було здійснено за допомогою одноразового ідентифікатора, що згенерований під час проходження процедури укладання договору, шляхом надсилання повідомлення на електронну пошту та підписання в інформаційно-телекомунікаційній системі електронного повідомлення одноразовим ідентифікатором шляхом натискання кнопки «підсисати». Після підписання такими електронними підписами Договору його умови вважаються прийнятими, а договір є укладеним.

Як стверджує представник позивача у позовній заяві, позивач виконав свої зобов`язання, однак ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання та не повернув позику, що призвело до утворення заборгованості по договору позики.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

З позову вбачається, що 07 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання грошових коштів у позику № .

На останньому аркуші вищевказаного договору у графі «Позичальник» та «Позикодавець» містить дані про одноразові ідентифікатори, які повинні бути відтворені сторонами договору. Будь-яких автентичних (рукописних) підписів осіб у цьому документі не міститься.

Згідно пункту 1.1. за цим Договором Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику Позику на суму у розмірі 6000 грн. 00 коп. шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п. 1.3., п. 1.4. та/або п. 1.5. цього Договору, його додатків.

Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано копію кредитного договору, копію довідки ТОВ «ФК «Контрактовий дім». Розрахунок заборгованості відображений безпосередньо у тексті позовної заяви. З наданої довідки, слідує, що ТОВ «ФК «Контрактовий дім» повідомляє про успішність наступної операції, згідно договору з ТОВ «Іннова фінанс» № 160523/1 від 16.05.2023 року. Проте, договір № 160523/1 не додано до матеріалів справи, відтак суд позбавлений можливості оцінити його зміст. Також дана довідка містить інформацію про транзакцію перерахунку коштів, проте не містить інформації щодо підстави проведеної транзакції, не містить дана довідка посилання на договір про надання грошових коштів у позику № . Окрім того, дана довідка не є первинним бухгалтерським документом, відтак суд критично оцінює інформацію зазначену у довідці ФК «Контрактовий дім» № 160523/1 від 16.05.2023 року, як доказ підтвердження перерахунку коштів на банківський картковий рахунок позичальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі Закон № 996-XIV) передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

За приписами ч. 2 ст. 9 Закону № 996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З огляду на викладене вище, доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом № 996-XIV.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року по справі № 755/2284/16-ц.

Однак, в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування кредитних коштів на банківський картковий рахунок позичальника у розмірі зазначеному у вказаних кредитних договорах. Зокрема, позивачем не надано суду копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо.

Таким чином немає підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також сума відсотків, комісії, зазначена в позовній заяві, є правильними.

Надані позивачем докази не містять необхідних реквізитів, що підтверджують його виконання платником та проведення банком, зокрема дебетового рахунку, підтвердження проведення банком, печаток банку тощо.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що будь-яких доказів того, що суми позики або фінансового кредиту були зараховані на поточний рахунок саме ОСОБА_1 , суду не надано. У тому числі запитів ТОВ «Іннова фінанс» до банку отримувача коштів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Суд зазначає, що докази, які долучені позивачем до матеріалів справи, є внутрішніми документами фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13.05.2020 року, справа № 219/1704/17, провадження № 61-1211св19.

Крім цього суд зазначає, що відповідно до ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Суд зауважує, що в позовній заяві позивач не вказав на неможливість подання ним окремих доказів та не вказав причин з яких вони не могли бути подані, а також вчинення дій для їх отримання.

Відповідно до ч. 9 цієї статті копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність порушення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено у повному обсязі, а тому витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 509, 526, 530, 599, 610, 611, 625, 633, 634, 1048, 1056 ЦК України, ст.ст. 141, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.