У Х В А Л А
іменем України
Справа №377/455/25
Провадження №2-п/377/7/25
09 грудня 2025 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Присяжного В.В., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Славутичі заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Бєлоусов Олексій Геннадійович, про перегляд заочного рішення Славутицького міського суду Київської області від 15 жовтня 2025 року у справі №377/455/25,
Заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області від 15 жовтня 2025 року, ухваленим у справі № 377/455/25 за позовом Комунального підприємства «Славутич-Водоканал» Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, позов задоволено повністю. Стягнуто на користь Комунального підприємства «Славутич-Водоканал» Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з ОСОБА_1 у сумі 52 796 гривень 05 копійок, зі ОСОБА_3 у сумі 19 285 гривень 06 копійок; зі ОСОБА_2 у сумі 10 719 гривень 37 копійок, а також судові витрати по сплаті судового збору з ОСОБА_1 в сумі 1 931 гривня 86 копійок, зі ОСОБА_3 в сумі 705 гривень 52 копійки; зі ОСОБА_2 в сумі 390 гривень 62 копійки. Заочне рішення суду складено 15 жовтня 2025 року відповідно до положень частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України ( т. 2 а.с.26-39).
25 листопада 2025 року від відповідача ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Бєлоусов О.Г., до суду надійшла заява, подана через підсистему «Електронний суд», про перегляд заочного рішення, в якій вона просила поновити процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Славутицького міського суду Київської області від 15 жовтня 2025 року у справі №377/455/25, переглянути його та скасувати, а справу призначити до розгляду ( том 2 а.с. 60-63).
Ухвалою судді від 27 листопада 2025 року за клопотанням заявника ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Бєлоусов О.Г., поновлено пропущений строк для подання заяви про перегляд заочного рішення та прийнято її до розгляду,призначено судове засідання на 09 грудня 2025 року ( том 2 а.с.81-82).
08 грудня 2025 року від КП «Славутич-Водоканал» надійшли заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, підписані директором Джалаляном К.В., в якій він просить залишити без задоволення заяву про перегляд заочного рішення. Вказує, що всі пропозиції підприємства про укладення договорів та договори 2017, 2021, 2022 та 2024 року знаходяться у вільному доступі для всіх споживачів на сайтах за посиланнями, зазначеними в позовній заяві. Стверджуючи про те, що відповідач ОСОБА_1 та її неповнолітній син ОСОБА_4 залишили територію України, виїхали на територію Румунії, а отже не отримували комунальну послугу з централізованого водопостачання та водовідведення, ОСОБА_1 не припинила бути власником житлового приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а тому зобов`язана була вирішити питання його утримання відповідно до вимог статті 322 ЦК України. Натомість, з травня 2021 року показання за наявними у житловому приміщенні лічильниками взагалі не передавалися, тому нарахування здійснювалось за нормами споживання відповідно до кількості зареєстрованих осіб. У той період ОСОБА_1 перебувала на території України, мала змогу звернутися до КП «Славутич-Водоканал» для здійснення перерахунку за показаннями лічильника, але свідомо порушувала чинне законодавство та не виконувала своїх зобов`язань в частині подання показників лічильників для здійснення оплати за надані комунальні послуги. Відповідно до підпункту 11 пункту 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний інформувати виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача. Однак за період з березня 2022 року по грудень 2025 року відповідач ОСОБА_1 жодного разу не звернулась до КП «Славутич-Водоканал» із заявою та підтверджуючими документами про перебування за кордоном. Посилання представника відповідача на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 229/1539/17, є безпідставним, так як вказана постанова була ухвалена під час дії Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІV, який втратив чинність у зв`язку із введенням в дію Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VШ від 09.11.2017 та постанови Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 №690. З огляду на частину другу статті 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюється за рахунок власників таких вузлів, якщо інше не встановлено договором. Пунктом 28 Типового індивідуального договору про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення 2022 року та 2024 року встановлено, що періодична повірка вузлів обліку (лічильників) здійснюється за рахунок споживача. Окрім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 № 690 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення» ( в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1405) споживач має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови надання виконавцю заяви та документального підтвердження (зокрема, довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, іншого документа, що підтверджує право на виїзд з України чи в`їзд в Україну у відповідний період часу) в електронній або паперовій формі відповідно до умов договору. Споживач зобов`язаний інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку); якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі. Натомість вказані зміни стосуються тільки тих споживачів, у яких відсутні прилади обліку (лічильники ), за адресою : АДРЕСА_1 такі приладі обліку встановлені, тому споживачі зобов`язані щомісячно подавати показники, вчасно здійснювати повірку таких приладів для своєчасного та коректного нарахування послуг з централізованого водопостачання та водовідведення ( том 2 а.с.103-107).
Позивач свого представника у призначене судове засідання не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом доставки судової повістки та копії ухвали суду від 27 листопада 2025 року до його електронного кабінету, що підтверджується довідками про доставку електронного документу ( том 2 а.с. 90,93).
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у судове засідання не прибули, про дату, час та місце якого повідомлялись належним чином в порядку, передбаченому статями 128-130 ЦПК України. Рекомендовані листи з повідомленням про вручення, яким їм направлялись судові повістки за зареєстрованим місцем проживання, повернуті до суду з відміткою «адресат відсутній», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням їх про дату, час у місце судового засідання ( том 2 а.с. 126-128). Причини неявки суду не повідомили.
Представник відповідача ОСОБА_1 -адвокат Бєлоусов О.Г. у призначене судове засідання, в тому числі в режимі відеоконференції відповідно до ухвали суду від 09 грудня 2025 року, також не з`явився, до відеоконференції не приєднався, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом доставки судової повістки та копії ухвали суду від 27 листопада 2025 року до його електронного кабінету ( том 2 а.с.91-92). У телефонному режимі повідомив про неможливість приєднання до відеоконференції через відсутність електропостачання та нестабільний зв`язок мережі «Інтернет», просив розглянути заяву про перегляд заочного рішення за відсутності його та заявника, про що секретарем судового засідання 09 грудня 2025 року складено телефонограму та відповідну довідку ( том 2 а.с.123,125).
За правилом частини першої статті 287 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Через неявку в судове засідання всіх учасників справи відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши подану заяву та матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку.
За змістом пункту 3 частини другої статті 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це.
Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання саме у зазначену дату, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання, а також причини неподання відзиву, і докази про це.
Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом,-разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно з пунктом 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді від 20 червня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 16 липня 2025 року (том 1 а.с.88-90).
Копію позовної заяви з додатками, копію ухвали про відкриття провадження у справі від 20 червня 2025 року та судову повістку про виклик до суду на 16 липня 2025 року відповідачам: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було направлено рекомендованими листами з повідомленням про вручення за їх зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , які повернулись до суду з відмітками причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою» (том 1 а.с.110-112).
Ухвалою суду від 16 липня 2025 року за заявою позивача закрито провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення на підставі пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України ( том 1 а.с.138-140).
Ухвалою суду від 16 липня 2025 року прийнято до розгляду заяву Комунального підприємства «Славутич-Водоканал» Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області про зменшення позовних вимог, приєднано її до матеріалів цивільної справи, вирішено подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 29 липня 2025 року (том 1 а.с.141-142).
Копію ухвали суду від 16 липня 2025 року та судову повістку про виклик до суду на 29 липня 2025 року відповідачам: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було направлено рекомендованими листами з повідомленням про вручення за їх зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , які повернулися до суду з відмітками причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» (том 1 а.с.151-153).
Ухвалою суду від 29 липня 2024 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України відкладено судовий розгляд справи на 16 вересня 2024 року (том 1 а.с.155-156).
Копію ухвали суду від 29 липня 2025 року та судову повістку про виклик до суду на 16 вересня 2025 року відповідачам: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було направлено рекомендованими листами з повідомленням про вручення за їх зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , які повернулись до суду з відмітками причини повернення « адресат відсутній за вказаною адресою» (том 1 а.с.163-165).
Ухвалою суду від 16 вересня 2025 року судове засідання відкладено на 01 жовтня 2025 року на підставі пункту 5 частини другої статті 223 ЦПК України ( том 2 а.с.1-2).
Копію ухвали суду від 16 вересня 2025 року та судову повістку про виклик до суду на 01 жовтня 2025 року відповідачам: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було направлено рекомендованими листами з повідомленням про вручення за їх зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , які повернулись до суду з відмітками « адресат відсутній за вказаною адресою» (т.2 а.с. 11-13).
Як вбачається з інформації Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області № 15-08/801, №15-08/803, № 15-08/804 за даними Реєстру Славутицької територіальної громади ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 з 21.10.2014 по теперішній час. Зазначена інформація також підтверджується відповідями №1501199, №1501212, 1501208 від 20.06.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру (том 1 а.с. 80, 82-84, 86-87).
Враховуючи вимоги пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_2 вважаються належним чином повідомленими про дату, час і місце судових засідань у справі, зокрема і судового засідання, призначеного на 01 жовтня 2025 року 09 годину 30 хвилин, яким завершується розгляд справи.
Відповідно до частини другої статті 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання, повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає.
Відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Бєлоусов О.Г., як на підставу для скасування заочного рішення у відповідній заяві посилається на неповідомлення відповідача належним чином про розгляд справи. Однак суд не приймає ті обставини до уваги, оскільки вжив усіх передбачених нормами ЦПК України заходів для повідомлення відповідачів, в тому числі ОСОБА_1 про судовий розгляд справи.
Верховий Суд у постанові від 13 травня 2024 року у справі №755/4829/23 вказав про правильність зробленого судом висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України).
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 також сформував висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу, є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17).
Отже, суд вжив всіх можливих заходів з метою належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового розгляду справи.
Обставинами, що свідчать про поважність причин неявки у судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причинами неподання відзиву у поданій заяві вказано те, що 29 березня 2022 року відповідач ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_4 , 2013 року народження, залишили територію України. На підтвердження вказаних обставин надано суду: копії сторінок паспортів громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ; копії посвідчення про реєстрацію ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ; копії довідок про реєстрацію ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ; копію довідки про відвідування школи ОСОБА_4 з 05.09.2022 по 30.06.2023 з копіями їх офіційного перекладу українською мовою (том 2 а.с. 64-74).
Усі ухвали суду у справі своєчасно внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, знаходились у загальному доступі, що не позбавляло відповідача ОСОБА_1 та інших двох відповідачів у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_2 ознайомитися з ними.
Окрім того, відповідач ОСОБА_1 мала право на представництво її інтересів у цивільному провадженні, чим вона користується на даний час, оскільки її інтереси представляє адвокат Бєлоусов О.Г.
Разом із тим, з`ясування причини неявки одного з трьох відповідачів у справі не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має подати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни, що є обов`язковою умовою скасування заочного рішення згідно із статтею 288 ЦПК України.
Частиною першою статті 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Тобто, для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.
Оцінюючи доводи відповідача ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник-адвокат Бєлоусов О.Г., які мають істотне значення для справи, суд зазначає наступне.
Відповідач ОСОБА_1 вважає, що позивач обґрунтував свої позовні вимоги додатками до позовної заяви, наданими суду у копіях, які не засвідчені належним чином, тому не відповідають вимогам до письмових та електронних доказів, встановленим ЦПК України, а на сайті відсутні документи, на які посилається суд.
Частиною першою статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Отже, за змістом наведених норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд дослідив надані позивачем докази, які не викликали у суду сумніву, тому їм надана відповідна оцінка та ухвалено на їх підставі судове рішення.
Посилання відповідача ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник-адвокат Бєлоусов О.Г., на те, що позивач не довів фактичне користування відповідачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 послугами КП «Славутич - Водоканал», суд вважає безпідставними, оскільки квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності (по частці) ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна від 24 вересня 2014 року, посвідченого державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області. Право власності на квартиру зареєстровано в реєстрі за номером відомостей про речове право 7109744, про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.04.2025 №422984078 (том 1 а.с. 59-61).
За положеннями статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Окрім відповідача ОСОБА_1 , яка є співвласником зазначеної квартири, відповідачами у вказаній справі є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , реєстрація місця проживання в ній підтверджує факт користування ними та володіння вказаною квартирою.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1405 внесено зміни, зокрема і до постанови Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 № 690 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», якою у типовому індивідуальному договорі про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженому зазначеною постановою, підпункт 11 пункту 39 викладено в такій редакції: «споживач має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови надання виконавцю заяви та документального підтвердження (зокрема, довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, іншого документа, що підтверджує право на виїзд з України чи в`їзд в Україну у відповідний період часу) в електронній або паперовій формі відповідно до умов договору» .
Пункт 40 доповнено підпунктом 11 про те, що споживач зобов`язаний інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку); якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі.
Матеріали справи не містять такого документального підтвердження, яке було надане відповідачем ОСОБА_1 позивачу для здійснення перерахунку заборгованості.
Наведені відповідачем доводи про не надання позивачем доказів, які можуть свідчити про виконання ним обов`язку здійснити повірку засобів розподільчого обліку води за адресою: АДРЕСА_1 в період з листопада 2022 року з посиланням на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2019 року у справі № 229/1539/17, відповідно до якого обов`язок здійснювати своєчасну повірку засобу обліку води, встановленого у квартирі споживача, його обслуговування і ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, покладений на виконавця послуг із водопостачання, тобто на позивача, суд не бере до уваги, оскільки вони не у повній мірі стосуються предмета спору та не підтверджені матеріалами справи.
Згідно з інформаційною довідкою КП «Славутич-Водоканал» за особовим рахунком НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлені лічильники холодного та гарячого водопостачання, що підтверджується актом №14 від 13.01.2015. Показники лічильника передавалися не регулярно, тому нарахування за холодною і гарячою водою проводилось не кожного місяця (за тарифами місячного споживання). З травня 2021 року показники лічильників не передавалися взагалі, а 05.11.2022 закінчився строк повірки лічильників. З 01.11.2021 проводилося нарахування за нормами водоспоживання та водовідведення на 5 осіб (том 1 а.с. 53-54). У зв`язку з тим, що інший співвласник вказаної квартири ОСОБА_5 не є споживачем вказаної комунальної послуги позивач подав заяву про відмову від позовних вимог та закриття провадження у справі в частині стягнення з останнього заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та зробив перерахунок, яка була задоволена ухвалою суду від 16 липня 2025 року, про що суд зазначав вище.
Таким чином, з 01 листопада 2021 року проводилось нарахування за нормами водоспоживання та водовідведення у квартирі, співвласником якої є ОСОБА_7 , зареєстрована та фактично там проживала у вказаний період, але жодних дій із цього приводу не вживала, оскільки матеріали справи таких підтверджень не містять.
Із акту про встановлення лічильників вбачається, що лічильники встановлені у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , належать власникам цієї квартири, а отже і ОСОБА_7 .
Частиною першою статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
За правилом частини 4 цієї статті періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором.
Пунктом 12 частини другої статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на виконавця комунальної послуги покладено зобов`язання контролювати дотримання встановлених міжповіркових інтервалів вузлів комерційного обліку.
Виходячи з викладених обставин, суд дослідивши матеріали справи вважає, що жодна з підстав, наведених для скасування заочного рішення, і більш того їх сукупність, у заяві про перегляд заочного рішення, не знайшла свого підтвердження.
Оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неподання відзиву на позовну заяву відповідачем та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення.
Доводи заяви про перегляд заочного рішення суду фактично зводяться до незгоди із заочним рішенням, посилань на докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи не містить, що у свою чергу не може бути підставою для скасування заочного рішення в порядку частини першої статті 288 ЦПК України.
Частиною третьою статті 287 ЦПК України визначено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина 4 статті 287 ЦПК України).
Керуючись статтями 260, 280 288 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Бєлоусов Олексій Геннадійович, про перегляд заочного рішення Славутицького міського суду Київської області від 15 жовтня 2025 року у справі №377/455/25 залишити без задоволення.
Відповідно до частини четвертої статті 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підписана 09 грудня 2025 року.

Суддя Н. С. Бабич