Справа №709/2010/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

05 березня 2025 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Кваші І.М.,

секретаря судового засідання - Кіян С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Чорнобай цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено електронний договір про надання споживчого кредиту (далі - кредитний договір). ТОВ «Лінеура Україна» виконав своє зобов`язання та перерахував на платіжну картку відповідача грошові кошти. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала. Скориставшись своїм правом передбаченим умовами кредитного договору ТОВ «Лінеура Україна» та позивач уклали договір факторингу, на підставі якого клієнт передав фактору свої права вимоги до позичальників, а фактор набув права вимоги клієнта за кредитним договором. Позивачем було нараховано відсотки в межах строку договору. ТОВ «Лінеура Україна» закінчило нарахування, а позивач почав здійснювати нарахування з наступного дня. Тобто нарахування здійснено другим кредитором за інший період, проте в рамках погодженого сторонами строку договору. Отже, згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором, ані на рахунки первісного кредитора ТОВ «Лінеура Україна»», ані на рахунки позивача. За таких обставин, посилаючись на приписи законодавства, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правову допомогу.

З урахуванням положень ст. 274 ЦПК України при відкритті провадження вирішено провести розгляд даної справи в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечував щодо заочного розгляду справи.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подала, жодних заяв чи клопотань не надіслала. В судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд постановив розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, суд встановив такі обставини та дійшов таких висновків.

12 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено електронний договір №4049947 про надання споживчого кредиту (далі - кредитний договір) (а.с. 19-32). Предметом даного договору є кредит у сумі 10700,00 гривень строком на 360 днів.

Згідно п. 1.2 кредитного договору споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), що є додатком до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

За п. 1.4.1. договору стандартна процентна ставка становить 2,00 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3. цього договору. Знижена ставка 0,90 % застосовується за інших умов, визначених в п. 1.4.2. договору.

Мета кредиту (п. 1.8.): споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору: за стандартною ставкою 32646,25 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою 87740,00 гривень.

Паспорт споживчого кредиту (а.с. 29-31), підписаний відповідачем, також містить систематизовану інформацію щодо умов кредитного договору. Вказаним паспортом передбачено застосування наслідків у виді штрафних санкцій у разі прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за кредитним договором.

Згідно з повідомленням про відступлення прав вимоги відповідач повідомлена, що права вимоги за кредитним договором від 02 вересня 2021 року № 4717293 відступлені позивачу (а.с. 78).

Вказані - кредитний договір (а.с. 19-28); таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 32); паспорт споживчого кредиту підписані електронним підписом відповідача (а.с. 29-31).

Виконання кредитором своїх зобов`язань підтверджується інформацією ТОВ «Універсальні платіжні рішення», згідно з договором з ТОВ «Лінеура Україна», про успішність операції перерахування коштів у сумі 10700,00 гривень на картку відповідача (а.с. 50).

Відповідно до позовної заяви та розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ «Лінеура Україна» (а.с. 51-55), станом на 24 травня 2024 року заборгованість за кредитним договором відповідача склала: сума кредиту - 10700,00 гривень, сума процентів за користування кредитом - 48364,00 гривень, всього - 59064,00 гривень.

Згідно з договором факторингу №24/05/2024 від 24 травня 2024 року (а.с. 56-60) позивач (фактор) та ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) домовились, що фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права вимоги до них, сума боргу та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.

За п. 1.2 договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2 та надходження ціни продажу у повному обсязі на рахунок клієнта.

Відповідно до положень акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №24/05/2024 від 24 травня 2024 року (а.с. 61) фактор прийняв вказаний реєстр прав вимоги, а також здійснив оплату за договором (а.с. 62-65), після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги боргу від позичальників і фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх боргів.

Згідно з витягом з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 24/05/2024 від 18 квітня 2023 року (а.с. 65) відповідач, має заборгованість за основною сумою боргу 10700,00 гривень, сума заборгованості за відсотками становить 48364,00 гривень, кількість днів прострочення виконання зобов`язання 196.

Повідомлення про відступлення прав вимоги направлене відповідачу SMS-повідомленням.

Позивачем в межах строку договору за 60 днів (24.05.2024 - 22.07.2024) було нараховано відсотки в розмірі 12840,00 грн. (а.с. 79).

ТОВ «Лінеура Україна» закінчило нарахування, а позивач почав здійснювати нарахування з наступного дня. Тобто нарахування здійснено другим кредитором за інший період, проте в рамках погодженого сторонами строку договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Факт укладення кредитного договору, а також досягнення згоди щодо його істотних умов відповідачем не заперечується.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Вказаним кредитним договором позичальник зобов`язався повернути отримані грошові кошти та сплатити проценти за їх користування.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідач усунулася від виконання передбачених договором обов`язків та отримані кредитні кошти не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість по тілу кредиту 10700,00 гривень, заборгованість по відсоткам 48364,00 гривень.

Обставин, які б спростовували заявлені позовні вимоги та розрахунок заборгованості судом не встановлено, як видно із змісту позову відповідач не виконує своїх зобов`язань по кредитному договору, заборгованість, яка виникла, добровільно не погашена, обґрунтованого заперечення щодо нарахованої суми заборгованості та відзиву на позов стороною відповідача не надано.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Отже, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсоткам.

На підставі викладеного суд погоджується з заявленими позовними вимогами, наданим позивачем розрахунком заборгованості та вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 гривень (платіжна інструкція № 3642 від 14 листопада 2024 року).

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2422,20 гривень.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.ч. 3-6 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що позивачем понесені судові витрати на професійну правничу допомогу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 17 липня 2024 року між позивачем (далі - клієнт) та адвокатом Столітнім М.М. укладено договір про надання правової допомоги

№17/07-2024 (а.с. 80-81).

Згідно з п. 1.1. договору клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Сторони визначили, що отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару (п. 4.1).

Отже, представництво інтересів позивача під час судового розгляду справи судом здійснював адвокат Столітній М.М., який на підтвердження повноважень представника надав суду ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1743762 (а.с. 18), виписаний на підставі вказаного договору про надання правової допомоги, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №9422/10 (а.с. 82), копію заявки на виконання доручення до договору №17/07-2024 від 17 липня 2024 року, копію акту №5782 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору №17/07-2024 від 17 липня 2024 року (а.с. 26).

Як встановлено в ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Таким чином, повноваження Столітнього М.М. як представника позивача підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством.

В своїй заяві адвокат Столітній М.М. просив стягнути судові витрати - 10000,00 гривень витрат на правничу допомогу.

Адвокатом Столітнім М.М., який надає послуги правової допомоги позивачу в акті прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору №17/07-2024 від 17 липня 2024 року та рахунку на оплату №5782-13/11-2024 від 13 листопада 2024 року (а.с. 85) складено перелік послуг, що входять до складу правової допомоги.

Загалом адвокатом витрачено 12 годин часу та визначено розмір гонорару - 10000 грн.

Суд дійшов висновку, що адвокат Столітній М.М. виконував роботи, описані в додатку.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», судові витрати на професійну правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Відповідно до умов п. 4.6 договору клієнт здійснює оплату за надані послуги згідно акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішенням суду по справі законної сили.

Дослідивши надані стороною позивача докази, суд приходить до висновку, що послуги адвоката на час розгляду справи в суді не сплачено.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Згідно з п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У постанові від 12 травня 2020 року по справі № 904/4507/18, Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Суд звертає увагу, що дана справа є типовою та нескладною, а розгляд самої справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, тому у суду виникають сумніви щодо часу витраченого представником на надання правової допомоги згідно вказаної вартості.

На думку суду, вартість послуг адвоката в цій справі у розмірі 10000 грн. не є достатньо обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обставини цієї справи, вказані вище, складність та категорію справи, а також практику Верховного Суду щодо стягнення витрат на правову допомогу в цілому, суд вважає розмір витрат позивача завищеним, тому до стягнення підлягають такі витрати у розмірі 2000,00 грн., що і буде становити співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у цій справі.

З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 4422,4,00 грн. (на професійну правничу допомогу - 2000,00 грн., витрати на сплату судового збору - 2422,4 грн.).

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 10, 11, 81, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором №4049947 від 12 жовтня 2023 року у розмірі 71904,00 гривень (сімдесят одна тисяча дев`ятсот чотири гривні 00 копійок) та судові витрати у розмірі 2422,40 гривень судового збору та 2000,00 гривень на правову допомогу, а всього 76326,4 (сімдесят шість тисяч триста двадцять шість гривень 40 копійок) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Черкаського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя І.М. Кваша