ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/2015/25 Головуючий у 1-й інстанції: Швець О.В.
Є.У.№ 757/3452/25 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуюча: Кочеткова І.В.,

судді: Гончар М.С.,

Онищенка Е.А.,

секретар Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою адвоката Ковальова Дмитра Валерійовича на повідомлення Заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни від 02.07.2025 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання

за апеляційною скаргою адвоката Ковальова Дмитра Валерійовича на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 02 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року адвокат Ковальов Д.В. звернувся до суду зі скаргою на дії заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І., в якій просив суд визнати протиправними дії державного виконавця, а саме: повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання; зобов`язати уповноважену посадову особу прийняти до виконання, відкрити виконавче провадження та примусово виконати відповідно до вимог чинного законодавства виконавчий лист №314/3236/24 про стягнення з АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3 000 грн. Скарга мотивована тим, що 18.06.2025 Вільнянським районним судом Запорізької області видано виконавчий лист № 314/3236/24 про стягнення з АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правову допомогу в розмірі 3 000 грн.

25 червня 2025 року ним як представником стягувача, який перебуває за межами підконтрольної Уряду України території, до Печерського ВДВС подано заяву про примусове виконання судового рішення, до якої був доданий пакет необхідних документів, в тому числі оригінал договору про надання правової допомоги, згідно з яким адвокат наділений правом отримувати в інтересах стягувача присуджені грошові кошти.

9 липня 2025 року адвокатом отримано повідомлення від 02 липня 2025 року заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Коваль Л.І. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Повідомлення обґрунтоване виключно неподанням ним із заявою про примусове виконання судового рішення відповідно до вимог ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» відомостей щодо реквізитів рахунку стягувача для отримання стягнутих з боржника грошових сум.

Заявник вважає зазначене вище рішення, оформлене письмовим повідомленням, незаконним, з огляду на таке: із заявою про примусове виконання судового рішення ним як представником стягувана подано оригінал договору про надання правової допомоги з правом отримання стягнутих грошових коштів на користь ОСОБА_1 . Крім того, ним до заяви додано відомості про відкриття ним як представником стягувача банківського рахунку для отримання стягнутих грошових коштів. Пунктом 3 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень не передбачено надання виконавцю реквізитів рахунку виключно стягувача для отримання грошових коштів, стягнутих на користь стягувана при примусовому виконанні судового рішення. Виконавцю надані такі реквізити представника стягувача та на підтвердження права отримання грошових коштів - договір, що повністю відповідає вимогам законодавства. Разом з тим, хоча статтею 47 ЗУ «Про виконавче провадження» не допускається виплата стягувачу стягнутих коштів готівкою або виплата стягнутих коштів іншим особам, які не є стягувачами, статтею 16 цього ж Закону визначено, що сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто. З огляду на викладене він як представник стягувача відповідно до наданого виконавцю договору зі стягувачем має право отримувати стягнуті на користь стягувача грошові кошти, оскільки стягувач реалізує свої права у виконавчому провадженні через нього як представника, в тому числі і право отримання стягнутих з боржника грошових коштів.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 02 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги представника стягувача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , на повідомлення заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. від 02.07.2025 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, адвокат Ковальов Д.В.,подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати, скаргу задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування зазначає, що він як представник стягувача відповідно до наданого виконавцю договору має право отримувати стягнуті на користь ОСОБА_3 грошові кошти, оскільки останній реалізує в даному випадку свої права у виконавчому провадженні через представника, в тому числі і право отримання стягнутих з боржника грошових коштів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи.

Заслухавши доповідь судді по справі, доводи адвоката Ковальова Д.В., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що державний виконавець діяв у відповідності до вимог чинного законодавства в межах своїх повноважень, оскільки ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» прямо передбачено заборону виплати стягнутих грошових коштів іншим особам, які не є стягувачами у виконавчому провадженні, в той час як зазначення у довіреності таких повноважень представника є недійсними в силу Закону (нікчемними).

Проте таких висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому з ними не можна погодитись.

Встановлено, що на виконання до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Відділ) надійшла заява адвоката Ковальова Д.В. від 25.06.2025 № 89 про примусове виконання виконавчого листа у справі № 314/3236/24 від 18.06.2025 про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 40000,00 грн. та 3 000 грн. витрат на правничу допомогу, в якій заявник просив стягнуті з боржника кошти перерахувати на свій рахунок.

02.07.2025 заступник начальника Відділу, керуючись п.6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», повернув виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, про що ухвалив відповідне повідомлення про повернення виконавчого документа.

Частиною 1 статті 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Статтею 451 ЦПК України, передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За змістом ст.ст.14,15 Закону України «Про виконавче провадження» учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 512 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких

Згідно зі статтею 42 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 450 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Всупереч зазначеним нормам права, суд першої інстанції, розглядаючи скаргу адвоката Ковальова Д.В., не залучив до участі у розгляді справи ані боржника, ані стягувача, не з`ясував їх думку з приводу скарги адвоката.

Вказані порушення норм процесуального права унеможливлюють розгляд судом апеляційної інстанції скарги адвоката Ковальова Д.В. по суті, а тому на підставі ст.379 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 376,379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Ковальов Дмитро Валерійович задовольнити частково.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 02 жовтня 2025 року у цій справі скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови складено 9 грудня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття оскарженню не підлягає.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: М.С. Гончар

Е.А. Онищенко