Справа № 204/3637/24
Провадження № 2/204/166/25
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

11 лютого 2025 рокуКрасногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Чудопалової С.В.

за участю секретаря судового засідання Корягіної Р.Р.

представника позивача Сиромятникова Е.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), в інтересах якої діє представник адвокат Сиромятников Едуард Олександрович (адреса місця знаходження: м. Дніпро, вул. Князя Володимира Великого, буд. 7, літ А, каб 308, 309) до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) про виділ в натурі спільної часткової власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виділ в натурі спільної часткової власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що їй на підставі договору дарування від 08.04.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бойченко Т.М.. та зареєстрованого в реєстрі за № 2724, належить 46/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (витягу з Державного реєстру речових прав від 07.05.2008 № 16339541, витягу з Державного реєстру речових прав №18741067). Зазначене домоволодіння складається в цілому з: житлового будинку «А-1» (загальна площа 54,5 кв.м., житлова площа 30,9 кв.м.), житловий будинок «Б-1», прибудова «б-2», підвальний поверх «пд», мансардний поверх «мс», ганок «б-1», ганок «б-3» (загальна площа 305,8 кв.м., житлова площа 122,3 кв.м.), гараж «В», убиральня «Г», убиральня «Д», душ «Е», сарай «Ж», гараж «З», споруди №1-13, І, ІІ. Іншими співвласниками вказаного об`єкта нерухомості, яке перебуває у спільній частковій власності, є: ОСОБА_2 (47/100 часток) та ОСОБА_3 (7/100 часток). Вказує, що не дивлячись на те,що співвласники фактично користуються своїми частками окремо та які є ізольовані від частки, якою користується позивач, мають окремий вхід та земельна ділянка на якій розташовані споруди фактично поділена парканом, співвласники не досягли згоди щодо нотаріального укладення договору поділу (виділу) майна в натурі. Крім того, позивачка просила встановити їй порядок користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 940 кв.м., згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №23-01-10/2023 від 21.11.2023 року, тобто виділити у користування частину земельної ділянки в окреме користування площею 430 кв.м. (позначену зеленим кольором), у т.ч.: під гаражем «Г», сараєм «Ж», душем «Е» та вбиральнею «Д». З метою безперешкодного володіння, користування, та розпорядження нерухомим майном, що перебуває у спільній частковій власності, просить суд виділити у натурі 46/100 часток із майна та встановити порядок користування земельною ділянкою, за адресою: АДРЕСА_1 , а тому вона вимушена звернутися до суду із вказаними вимогами.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином. Заяву про слухання справи за їх відсутності не надали, причини неявки суд не повідомили.

Суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення.

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 08.04.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бойченко Т.М.. та зареєстрованого в реєстрі за № 2724, належить 46/100 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається житлового будинку «А-1» (загальна площа 54,5 кв.м., житлова площа 30,9 кв.м.), житловий будинок «Б-1» (загальна площа 305,8 кв.м., житлова площа 150,8 кв.м.), гараж «В», убиральня «Г», убиральня «Д», душ «Е», сарай «Ж», споруди №1-13, І, ІІ. (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18741067, виданий 07.05.2008 року КП «Дніпропетровське міжрайонне БТІ» Дніпропетровської обласної ради» на підставі договору дарування серії ВКЕ №067076 від 08.04.2008 року).

При цьому, інша 47/100 та 7/100 частини будинку АДРЕСА_1 належать відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що вбачається з долучено до матеріалів справи витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №326018174 від 16.03.2023 року.

Згідно технічного паспорта від 30.05.2023року, вбачається, що житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , складається з : «А-1» (загальна площа 54,5 кв.м., житлова площа 30,9 кв.м.), житловий будинок «Б-1», прибудова «б-2», підвальний поверх «пд», мансардний поверх «мс», ганок «б-1», ганок «б-3» (загальна площа 305,8 кв.м., житлова площа 122,3 кв.м.), гараж «В», убиральня «Г», убиральня «Д», душ «Е», сарай «Ж», гараж «З», споруди №1-13, І, ІІ

Згідно Акту розподілу часток № 00229_23 від 15.05.2023 року вказано, що інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_5 проведено обстеження домоволодіння, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 . Домоволодіння складається з: «А-1» (загальна площа 54,5 кв.м., житлова площа 30,9 кв.м.), житловий будинок «Б-1», прибудова «б-2», підвальний поверх «пд», мансардний поверх «мс», ганок «б-1», ганок «б-3» (загальна площа 305,8 кв.м., житлова площа 122,3 кв.м.), гараж «В», убиральня «Г», убиральня «Д», душ «Е», сарай «Ж», гараж «З», споруди №1-13, І, ІІ.

Зазначено, що згідно фактичному користуванню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 належить: житловий будинок (загальна площа 54,5 кв.м., житлова площа 30,9 кв.м.), частина житлового будинку «Б-1», прибудова «б-2», підвальний поверх «пд», мансардний поверх «мс», а саме група приміщень З (загальна площа 136 кв.м., житлова площа 60 кв.м.), ганок «б-1», вбиральня «Г», гараж «З», споруди №1-13, І, ІІ.

Згідно фактичному користуванню ОСОБА_1 належить: житловий будинок «Б-1», прибудова «б-2», підвальний поверх «пд», мансардний поверх «мс», а саме група приміщень 2 (загальна площа 169,8 кв.м., житлова площа 62,3 кв.м.), ганок «б-3», гараж «В», убиральня «Д», душ «Е», сарай «Ж», споруди №1-3, 5-8, ІІ.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи № 23-01-10/2023 від 21.11.2023 року, складеного ТОВ «Бюро незалежної судової експертизи України» експертом Тернових В.А., з технічної точки зору запропоновано ОСОБА_1 варіант порядку користування частину земельної ділянки в окреме користування площею 430 кв.м. (позначену зеленим кольором), у т.ч.: під гаражем «Г», сараєм «Ж», душем «Е» та вбиральнею «Д».

Позивачка пред`явила позовні вимоги саме про виділ належної їй частки в праві спільної часткової власності на домоволодіння за правилами статті 364 ЦК України та визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками відповідно до часток у житловому будинку.

Згідно з ч.1 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно з ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Статтею 367 ЦК України передбачено право співвласників поділити в натурі між ними майно, що перебуває в спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до ст. 364 ЦК України власник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом ст. 364 ЦК України, виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ домоволодіння в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) житлового будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Отже, частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна утворюється два самостійних об`єкта майна.

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 08.04.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бойченко Т.М., ОСОБА_1 є власником 46/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою реалізації свого права позивачка звернулася суду з вимогами виділити житловий будинок в натурі та встановленого порядку користування земельною ділянкою відповідно приміщень.

Водночас, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників, хоча порядок користування будинком підлягає врахуванню при поділі будинку.

Указані висновки сформовані Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 червня 2023 року у справі № 161/3260/20 (провадження № 61-5330св23).

При розгляді відповідної категорії справ є встановлення можливості поділу об`єкта нерухомості, що перебуває в спільній частковій власності, який буде відповідати вимогам, що передбачені будівельними нормами та правилами, коли кожній зі сторін може бути виділена відокремлена частина будинку із самостійним виходом (квартира) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

З зазначеного слідує, що у спорах про виділ (поділ) в натурі житлового будинку, обов`язковому доказуванню підлягає можливість виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартиру), опис відповідного переобладнання, що передбачає створення з одного двох самостійних об`єктів права власності.

Для встановлення вказаних обставин необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право. З цією метою призначається судова будівельно-технічна експертиза, за результатами проведення якої судом розглядається найбільш оптимальний варіант поділу нерухомого об`єкта в натурі відповідно до розміру ідеальних часток у спільній частковій власності.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 445/442/16-ц (провадження № 61-13434св19) зроблено висновок, що «допустимим доказом про технічну можливість поділу в натурі об`єкту нерухомого майна є висновок експерта або уповноваженого суб`єкта господарювання саме щодо технічної можливості такого поділу».

Отже, звертаючись до суду з вимогами про поділ житлового будинку в натурі та виділення відповідних приміщень, позивач повинна у передбачений законом спосіб довести таку можливість, а саме шляхом надання суду відповідного висновку експерта, який здійснений на її замовлення, або подання клопотання про призначення такої експертизи судом.

Водночас, фактичні дані про проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна при його поділі або виділі частки в натурі, відсутності самочинно збудованих, реконструйованих, перепланованих об`єктів в складі спільного майна, висновки щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна чи виділу в натурі частки з об`єкту нерухомого майна на момент розгляду справи позивачем не подавались. Клопотання про проведення будівельно-технічної експертизи поділу (виділення частки в натурі) не заявлялись.

Позивач, з метою підтвердження власних доводів щодо можливості фактичного виділу в натурі спірного житлового будинку, надав Акт розподілу часток від 15.05.2023 року, який суд критично оцінює, оскільки наданий акт не є належним доказом, який не містить технічну можливість розподілу відповідно до часток співвласників житлового будинку.

З наведеного слідує, що позивачем жодним чином не доведено наявності технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, що є предметом спору, а також оптимально можливого поділу цього майна з урахуванням часток співвласників.

Також позивачем не надано доказів звернення до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стосовно виділу житлового будинку та порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 . в окремі об`єкти нерухомості, що дає змогу вирішити спір в судовому порядку.

У відповідності до ч. 4 ст. 364 ЦК України, договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Право власності на нерухоме майно, набуте за таким договором, підлягає реєстрації у органах, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно і виникає з моменту державної реєстрації (ч. 1 ст. 182, ч. 2 ст. 331 ЦК, ст. 4 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно").

Згідно з п.п. 6.6, п.п. 6.8-6.11 ст. 6 ІІ Розділу Глави І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, учасники спільної часткової власності вправі укладати договори про визначення розміру часток, зміну розміру часток, а також виділення частки в натурі(поділу).

Договори про виділ частки в натурі майна (поділ), право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються нотаріусом на підставі документів, що посвідчують право власності на таке майно, або на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якщо державну реєстрацію права власності на нерухоме майно проведено без видачі документа, що посвідчує таке право.

Укладення договору про виділ частки в натурі припиняє спільну часткову власність для особи (осіб), частка якої виділяється за цим договором. Укладення договору про поділ спільного майна припиняє спільну власність для усіх співвласників.

Якщо між учасниками спільної часткової власності виникають спори щодо визначення, зміни розміру часток, а також виділу частки спільного майна в натурі(поділу), нотаріус відмовляє у вчиненні такої нотаріальної дії і роз`яснює заінтересованим особам їх право звернутися до суду для вирішення цих спорів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Проте, матеріали справи не містять доказів звернення до нотаріуса, а посилання у позовній заяві позивачки на факт ухилення відповідачів у відвіданні нотаріуса не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин першої, другої статті 76, частини першої статті 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відтак, ураховуючи встановлені у справі обставини, дослідивши подані сторонами докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем своїх вимог, а тому в позові необхідно відмовити.

Вирішуючи позовні вимоги щодо визначення порядку користування земельною ділянкою, суд виходить до висновку, що вони також не підлягають задоволенню як похідні від вирішення позовних вимог про виділ в натурі зі спільної часткової власності.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачами судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 316-317, 319, 358, 361, 364, 367 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виділ майна у власність в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 );

Представник позивача адвокат Сиромятников Едуард Олександрович (адреса місця знаходження: м. Дніпро, вул. Князя Володимира Великого, буд. 7, літ А, каб 308, 309);

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 );

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 )

Суддя: С.В.Чудопалова