Номер провадження: 22-ц/813/1493/25
Справа № 497/1371/14-ц
Головуючий у першій інстанції Кодінцева С.В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,

при секретарі: Узун Н.Д.,

переглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс» на ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 01 травня 2024 року по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс», боржник Приватне акціонерне товариство «Український страховий дім», заінтересована особа Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про заміну стягувача по справі, -

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс» (- далі ТОВ «ЮК «Скайлекс») звернулось до суду із заявою до боржника Приватне акціонерне товариство «Український страховий дім» (- далі ПрАТ «Український страховий дім»), заінтересована особа Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про заміну стягувача по справі №497/1371/14-ц.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Болградського районного суду Одеської області по справі №497/1371/14-ц задоволено позов Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Теком» (- далі ПрАТ СК «Теком») до ПрАТ «Український страховий дім» про стягнення суми витрат пов`язаних з відновлювальним ремонтом у розмірі 1 780,03 гривень та 189,35 гривень судового збору.

На виконання рішення суду було видано виконавчий лист від 29 листопада 2011 року. У Печерському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (змінено назву на Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходились виконавчі провадження №АСВП: 57444347 та 57444463. Виконавчі листи повернено постановами державного виконавця від 24.05.2021, строк пред`явлення виконавчого документу не сплив.

04 квітня 2023 року між ПрАТ СК «Теком» та ТОВ «ЮК «Скайлекс» укладено договір про відступлення прав вимоги №101, відповідно до умов якого, ТОВ «ЮК «Скайлекс набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ПрАТ «Український страховий дім» про стягнення матеріальної шкоди. Так, як право грошової вимоги про стягнення страхового відшкодування перейшло до ТОВ «ЮК «Скайлекс», заявник звернувся до суду із заявою про заміну стягувача по справі.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 01 травня 2024 року в задоволенні заяви ТОВ «ЮК «Скайлекс», боржник ПрАТ «Український страховий дім», заінтересована особа Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про заміну стягувача по справі №497/1371/14-ц відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «ЮК «Скайлекс» звернулось до суду із апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 01 травня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про заміну стягувача по справі, посилаючись на порушення судом вимог процесуального права.

Учасники справи в судове засідання до апеляційного суду не з`явились, про розгляд справи повідомленні належним чином та завчасно, про що свідчать рекомендовані повідомлення про направлення судових повісток-повідомлень та довідки про доставку судових повісток-повідомлень в електронний кабінет Електронного суду (а.с. 52, 67-75).

Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Згідно статті 372 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених про дату і час судового засідання учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, та відзиві на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Частиною 2 статті 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Зазначені конституційні положення відображено також в статті 18 ЦПК України, згідно із якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК України і Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення ECHR у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40)).

За вимогами статті 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Відмовляючи в задоволенні заяви ТОВ «ЮК «Скайлекс» про заміну стягувача по справі, суд першої інстанції виходив із того, що за відсутності відкритого виконавчого провадження, заявник повинен був довести суду виникнення у нього права вимоги за вищезазначеним страховим відшкодуванням за страховим актом №579, як зазначено у рішенні Болградського районного суду Одеської області від 27.06.2014 та надати суду належній доказ, щодо переходу до нього права вимоги, а саме відповідний акт приймання-передачі прав вимоги до договору про відступлення права вимоги №101 від 04.04.2023.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту вжиття заявником заходів щодо відновлення виконавчого провадження із примусового виконання рішення Болградського районного суду Одеської області від 27.06.2014 справі №497/1371714-ц у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим заява про заміну сторони боржника в даній справі правонаступником задоволенню не підлягає.

Однак, колегія судів апеляційного суду не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, оскільки при постановленні ухвали було неправильно та не в повному обсязі встановлено обставини, які мають значення для справи, неправильно визначено правовідносини, які регулюються, що призвело до неправильного застосування норм процесуального права, та зазначає наступне.

Апеляційним судом встановлено, що заочним рішенням Болградського районного суду Одеської області від 27 червня 2014 року по справі №497/1371/14-ц, задоволено позов ПАТ СК «Теком» до ОСОБА_1 та ПрАТ «Український страховий дім» про стягнення страхового відшкодування, завданого в результаті ДТП. Стягнуто ПрАТ «Український страховий дім» на користь ПАТ СК «Теком» 1 780,03 грн витрат пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу та 189,35 грн судового збору. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ СК «Теком» 510 грн різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням і 54, 25 грн судового збору.

На виконання ухваленого рішення судом було видано виконавчі листи від 18.11.2014, які пред`явлено до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та відкрито виконавчі провадження №№АСВП: 57444347 та 57444463.

24 травня 2021 року старшим державним виконавцем Терновською Т.В. Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ було винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, а саме виконавчого листа №497/1371/14-ц, виданого 18.11.2014, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», що не позбавляє стягувача права повторного пред`явлення цього документу до виконання.

04 квітня 2023 року ПрАТ «Страхова компанія «Теком» в особі генерального директора Стась Е. та ТОВ «ЮК «Скайлекс» в особі директора Башилової О.А., уклали договір про відступлення прав вимоги №101, за яким ТОВ «ЮК «Скайлекс» набуло право грошової вимоги відносно боржника ПрАТ «Український страховий дім» за страховим актом №579 від 16.12.2012. При цьому загальна сума заборгованості не зазначена. Згідно п. 4.2 цього договору право вимоги страхового відшкодування у нового кредитора виникає з моменту підписання акту прийому-передачі згідно п.п. 2.2.1 Договору.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини 1 статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 516 ЦК України).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлено Законом України «Про виконавче провадження».

За статями 1-2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Аналогічна норма міститься в ст. 442 ЦПК України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 року по справі №2-7763/10 дійшла висновку, що заміна сторони виконавчого провадження, як процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, повинна здійснюватися з метою виконання завдання цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Відтак Велика Палата Верховного Суду вирішила, що у випадку закінчення виконавчого провадження заявник, що звертається з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, повинен поставити перед судом питання щодо відновлення виконавчого провадження (оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження). За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про необхідність відступити від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 21.03.2018 справі №6-1355/10, від 15.08.2018 у справі №190/2119/14-ц, від 31.10.2018 у справі №201/8548/16-ц, від 05.12.2018 у справі №643/4902/14-ц, від 19.02.2020 у справі №2-3897/10, у тій частині, яка не відповідає висновкам цієї постанови.

Таким чином, для вирішення питання щодо заміни сторони у виконавчому провадженні вирішальним є встановлення наявності відкритого виконавчого провадження, в якому ставиться таке питання та дотримання процесуального строку щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання. Заміна стягувача як сторони виконавчого провадження, якщо заява правонаступника про це подана після спливу строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, і він не був поновлений судом є неможливою.

Таким чином, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Отже, для заміни стягувача у виконавчому провадженні, яке не є відкритим і строк пред`явлення виконавчого листа до виконання за яким пропущений (сплив) є необхідним вирішення питання про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відсутність підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа для виконання унеможливлює, як заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні, так і вирішення питання про видачу дублікату виконавчого листа у разі його втрати.

Окрім того слід зазначити, що відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 21.04.1999, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання складав 1 рік.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 21.04.1999, строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, яким збільшено строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання до трьох років.

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності даним законом.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 10.06.2020 у справі №522/11429/13-ц.

Як встановлено матеріалами справи, заочне рішення Болградського районного суду Одеської області від 27 червня 2014 року по справі №497/1371/14-ц набрало законної сили 28 липня 2014 року, строк пред`явлення його до виконання, відповідно ч. 1 п. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 21.04.1999, складав 1 рік, а тому повинен був бути пред`явленим до виконання не пізніше 29 липня 2015 року.

Згідно відміток на виконавчих листах №497/1371/14-ц від 18.11.2014, виданих Болградським районним судом Одеської області на виконання судового рішення вбачається, що виконавчі листи кілька разів перебували на виконанні і кожного разу повертались стягувачу з посиланням на п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999), та ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Також встановлено, що вищезазначені виконавчі листи вперше вони були повернуті стягувачу з посиланням на п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999) - 29 травня 2015 року (а.с. 3-4 на звороті).

Востаннє виконавчі листи були повернуті стягувачу без виконання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» - 24 травня 2021 року, про що старшим державним виконавцем Терновською Т.В. Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, а саме виконавчого листа №497/1371/14-ц, виданого 18.11.2014 (а.с. 5-6).

За таких обставин, відсутні підстави для висновку, що після набрання чинності рішенням суду 28 липня 2014 року і до часу розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання був пропущений.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо спливу строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, та не звернув уваги, що в даному випадку строк пред`явлення виконавчих листів три роки з дати їх повернення стягувачу без виконання, а саме з 24 травня 2021 року.

Заміна сторони виконавчого провадження як процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва повинна здійснюватися з метою виконання завдання цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

У випадку закінчення виконавчого провадження заявник, що звертається із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, повинен поставити перед судом питання щодо відновлення виконавчого провадження (оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження). За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження немає й підстав для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання немає і підстав для процесуального правонаступництва.

Оскільки виконавче провадження не закінчено, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, а строк на пред`явлення виконавчого документу до виконання заявником не пропущений, так як згідно ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» такий строк переривався, для правильного вирішення заяви необхідно перевірити лише доведеність факту переходу права вимоги від колишнього кредитора до нового.

На підтвердження факту переходу права грошової вимоги ПрАТ «Український страховий дім» про стягнення страхового відшкодування, завданого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, від ПрАТ СК «Теком» до ТОВ «Юридична компанія «Скайлекс» заявником надано копію договору про відступлення прав вимоги №101 від 04.04.2023, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «Теком» в особі генерального директора Стась Е. та ТОВ «ЮК «Скайлекс» в особі директора Башилової О.А., а також акт приймання-передачі прав вимоги від 06.04.2023 до договору про відступлення прав вимоги №101 від 04.04.2023 (а.с. 7-8).

А тому дослідивши вищезазначені документи, апеляційний суд вважає, що заявником доведений факт переходу права вимоги від ПрАТ СК «Теком» до ТОВ «ЮК «Скайлекс».

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, не враховано актуальну практику Верховинного Суду, тому ухвала суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення заяви ТОВ «ЮК «Скайлекс» про заміну сторони виконавчого провадження

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс» задовольнити.

Ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 01 травня 2024 року скасувати та ухвалити постанову, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс», боржник Приватне акціонерне товариство «Український страховий дім», заінтересована особа Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити стягувача по справі №497/1371/14-ц про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Український страховий дім» (ідентифікаційний код 32556540) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Теком» суми витрат пов`язаних з відновлювальним ремонтом в розмірі 1 780,03 гривень та 189,35 гривень судового збору, з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Теком» (ідентифікаційний код 25050281) на Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс» (ідентифікаційний код 44006572).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 08 грудня 2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда