Житомирський апеляційний суд
Справа №278/4048/24 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 116 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 278/4048/24 за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 1 серпня 2024 року, постановлену під головуванням судді Дубовік О. М.,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 29 жовтня 2018 року стягнуто з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 110048,10 грн.

На виконання вказаного рішення у справі №0417/14437/2012 15 лютого 2019 року видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у Житомирському відділі державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ).

Вказує, що розмір заборгованості, який стягнутий з нього на підставі вказаного рішення, не є дійсним, оскільки він фактично отримав 45000 грн. на придбання малотоннажного вантажного автомобіля FAW, які були банком перераховані автосалону з продажу автомобілів. У подальшому він сплатив 20000 грн.

У 2008 році на вимогу банку він передав кредитору заставне майно - малотоннажний вантажний автомобіль FAW, який був реалізований фактично за ціною закупівлі. Ціна продажу йому не повідомлялась. На його думку, ПАТ КБ «Приватбанк» навмисно затягував продаж автомобіля, доступу до свого майна він не мав, покупці на автомобіль банком не брались до уваги. Тобто були створені умови для нарахування штрафних санкцій. Таким чином, сума заборгованості, вказана у виконавчому листі, не відповідає дійсності, оскільки є завищеною.

Крім того, зауважив про порушення правил підсудності при розгляді судами справ за позовами вказаної банківської установи до нього про стягнення боргу - в Індустріальному суді м. Дніпра при розгляді справи №2/202/570/2013 та в Житомирському районному суді Житомирської області при розгляді справи №0117/14437/2012, відтак і виконавчі листи були видані без достатніх правових підстав (виконавчий лист №0117/14437/2012 від 15.02.2019 року був виданий в період дії виконавчого листа №2/202/570/2013 від 29.03.2013 року).

Також вказує, що банк пропустив строки позовної давності.

Таким чином, просив визнати виконавчий лист №0117/14437/2012, виданий Житомирським районним судом Житомирської області 15 лютого 2019 року, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 1 серпня 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву.

Зокрема, зазначає, що розмір кредиту не є дійсним, так як фактично він отримав 45000 грн., а не 86692,60 грн, які вказані в позовній заяві ПАТ КБ «ПриватБанк», на придбання малотоннажного вантажного автомобіля FAW.

Наголошує на недобросовісних діях працівників банку, які навмисно затягували продаж заставного майна, що призвело до збільшення розміру заборгованості.

Вважає, що розрахунки заборгованості, які містяться в матеріалах справи та якими обґрунтовуються позовні вимоги, не є дійсними, так як не є дійсна сама сума виданого кредиту.

Також ПАТ КБ «ПриватБанк» не вказав, що ця справа вже розглядалась в Індустріальному районному суді м. Дніпра, чим порушив вимоги ст. 175 ЦПК України. Згідно із заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 29 жовтня 2018 року був виданий виконавчий лист № 2/202/570/2013 від 29.03.2013 року про стягнення з нього 111148,58 грн. заборгованості на користь ПАТ "КБ Приватбанк" по цій же справі. Документ видав Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська, реєстраційний номер виконавчого провадження: 37839908, державний виконавець Бельський О.С. На підставі цього виконавчого провадження з його заробітної плати стягувались кошти на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

22.04.2020 року була прийнята постанова про повернення виконавчого документа стягувачу з залишком заборгованості 74291,39 грн.

Проте ПАТ КБ «ПриватБанк» повторно звернувся до Житомирського районного суду з аналогічним позовом, що призвело до подвійного стягнення з нього суми боргу за цим же кредитним договором.

Майже 1 рік та 2 місяці за цим кредитним договором відкрито два виконавчих провадження.

Також звертає увагу суду на порушення банком трирічного строку позовної давності.

Посилається на постанови Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447c818, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав 21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22, в яких зазначено, що на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 29 жовтня 2018 року у цивільній справі №0417/14437/2012 стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ « ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором ZRZ0AV07913342 від 25 квітня 2007 року у розмірі 110048 грн. 10 коп.

Вказана справа раніше перебувала у провадженні Індустріального районного суду м. Дніпра та в подальшому передана за підсудністю до Житомирського районного суду Житомирської області.

На підставі цього заочного рішення Житомирським районним судом Житомирської області 15 лютого 2019 року видано виконавчий лист, який з 28 лютого 2019 року перебуває на примусовому виконанні у Житомирському відділі державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ).

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для застосування положень частини другої статті 432 ЦПК України, зазначивши при цьому, що фактично зміст заяви ОСОБА_1 свідчить про його незгоду з рішенням суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Так, частиною 2статті 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

У судовій практиці наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили ( крім тих, що підлягають негайному виконанню); помилкова видача виконавчого листа за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; видача виконавчого листа на підставі рішення, яке в подальшому було скасоване; помилкової видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Такі висновки міститься у постановах Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі №520/1466/14-ц та від 16 вересня 2020 року у справі №308/6024/14.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин і фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі 520/1466/14-ц, від 9 вересня 2021 року у справі №824/67/20, від 9 червня 2022 року у справі №2-118/2001.

Як свідчать матеріали справи, заочне рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 29 жовтня 2018 року набрало законної сили. При цьому, питання щодо розміру заборгованості входило до предмета доказування в межах даного судового розгляду. За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № ZRZ0AV07913342 від 25 квітня 2007 року розмірі 110048,10 грн. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що зміст заяви ОСОБА_1 свідчить про те, що він фактично не погоджується з рішенням суду про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. Однак, зазначені ним підстави не вказують на можливість застосування положень частини другої статті 432 ЦПК України за наявності чинного заочного рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 29 жовтня 2018 року.

Звертаючись до суду з цією заявою, ОСОБА_1 надав суду копію постанови державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький) від 22 квітня 2020 року про повернення стягувачу виконавчого листа №2/202/570/2013, виданого 29 березня 2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпра, про стягнення з нього на користь ПАТ КБ « ПриватБанк» 111148 грн. 58 коп. заборгованості.

Однак, видача Індустріальним районним судом м. Дніпра виконавчого листа у іншій цивільній справі, не є підставою для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа, виданого Житомирським районним судом Житомирської області на підставі заочного рішення у цивільній справі №0417/14437/2012 , яке є чинним та не скасоване у встановлено законом порядку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 1 серпня 2024 року,- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

.

Головуюча Судді: