ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/8495/25
Провадження № 2/362/4375/25
У Х В А Л А

02.12.2025 суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту батьківства,

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Родіна О.В. звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 за №9 від 12.01.2007 року, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, в графі батько вказавши- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України.

Перевіривши позовну заяву й додані до неї матеріали, приходжу до висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Статтею 175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

Так, відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За змістом положень зазначених норм права розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Суд забезпечує захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються, шляхом здійснення провадження у справах.

Для ефективного судового захисту цивільного права або інтересу важливим також є обраний позивачем спосіб захисту, який має відповідати природі такого права або охоронюваного законом інтересу, характеру незаконного посягання та бути ефективним.

Позовне провадження це вид провадження у судовому процесі, у якому розглядається спір двох сторін (позивача та відповідача), який виникає з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Звертаючись до суду з даним позовом у порядку позовного провадження, позивач просить встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і що це йому потрібно для оформлення спадкових справ та отримання соціальної допомоги.

Хоча позовну заяву обґрунтовує відповідно до норм закону позовного провадження про визнання батьківства, а ні встановлення факту батьківства, що вирішується саме в окремому провадженні.

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України). Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю сторін. Одним із способів захисту сімейних прав є встановлення правовідношення (частина друга статті 18 СК України).

Дитина має право знати своїх батьків (частина перша статті 7 Конвенції про права дитини).

У статті 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

При цьому за приписами частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

У частинах першій, другій статті 128 СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

При цьому, належним способом забезпечення інтересів позивача є саме подання позову про визнання батьківства у відповідності до положень статті 128 СК України, а ні встановлення факту батьківства із яким звертається позивач, що може також бути вирішено в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору.

Тому представнику позивача, потрібно обгрунтувати вимоги, чому саме вони звертаються у позовному провадженні ставлячи вимоги, які вирішуються саме в окремому судовому провадженні, та чому вони не звертаються саме із вимогами про визнання батьківства на, що також наголошував нотаріус.

Так, позов саме про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття (частина третя статті 128 СК України).

Водночас відповідно до частини четвертої статті 128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Своєю чергою, частиною першою статті 135 СК України обумовлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у частині третій статті 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (частина перша статті 135 СК України).

Отже, передумовою для подання позову про визнання батьківства на підставі статті 128 СК України є вчинення запису про батька дитини у Книзі реєстрації народжень відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Указавши в позовній заяві, що запис про батька дитини у книзі записів народжень вчинено за вказівкою матері, представник позивача надала копію свідоцтва про народження позивача. Водночас цей документ не містить відомостей про вчинення запису про батька дитини у Книзі реєстрації народжень відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Позивачем не надано належним чином оформленого витягу з реєстру актів цивільного стану, витягу про відповідний запис у Книзі реєстрації народжень чи інших документів, які би давали підстави для висновку про вчинення запису про батька дитини у Книзі реєстрації народжень відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Згідно пункту 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (частина п`ята статті 177 ЦПК України).

Отже, процесуальне законодавство покладає на позивача обов`язок надати суду докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що зі змісту даної позовної заяви не вбачається вимоги позовного характеру до відповідачів, як і не зазначені обставини порушення, невизнання або оспорювання прав позивача цими особами, а є вимогами окремого провадження.

При вивченні матеріалів позовної заяви про встановлення факту батьківства суд наділений правом встановити наявність або відсутність спору про право і внаслідок його відсутності прийняти рішення в рамках окремого провадження.

У позовній заяві не наведено обставин, які б свідчили про неможливість встановлення факту батьківства в порядку окремого провадження, оскільки зі встановлених судом обставин не вбачається спору про право.

Окрім того, у позовній заяві позивач вказує, що встановлення факту батьківства має для позивача юридичне значення, оскільки необхідне для захисту майнових та немайнових законних інтересів дитини, зокрема отримання пенсії по втраті годувальника, отримання грошового забезпечення та додаткової винагороди, тощо, в тому числі, що передбачені Законом України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

Утім, з наведених позивачем обставин не вбачається наявності спору з органом, який призначає та виплачує відповідну допомогу, як і не вбачається вимог до такого органу.

Відтак, позивачу слід визначитися зі складом учасників справи, чиї суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками позивача при зверненні із зазначеними вимогами до суду.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог процесуального законодавства, що забезпечує прийняття суддею заяви та порушення ним провадження у справі. Значення елементів позову також полягає у тому, що за ними визначаються межі судового розгляду, адже суд відповідно до статті 13 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог.

Таким чином, позивачу належить обґрунтувати підстави звернення до суду в порядку позовного провадження, визначитись зі складом учасників справи, чиї суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками позивача при встановленні факту батьківства (окреме провадження), а ні встановлення батьківства (позовне провадження), та подати до суду належним чином оформлену нову редакцію позовної заяви з урахуванням викладених вимог до неї, у тій кількості її примірників та додатків, скільки осіб заявлено відповідачами та/або третіми особами у справі, а також надати належним чином оформлений витяг з реєстру актів цивільного стану, витягу про відповідний запис у Книзі реєстрації народжень чи інших документів, які би давали підстави для висновку про вчинення запису про батька дитини у Книзі реєстрації народжень відповідно до частини першої статті 135 СК України.

У відповідності до частини першої ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що встановлено положеннями частини третьої ст. 185 ЦПК України.

У зв`язку з наведеним залишення позову без руху з підстав, передбачених Законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

На підставі наведеного, керуючись статтями 175, 176, 177, 185 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту батьківства - залишити без руху та надати строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати п`яті днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко