РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 621/3304/25

Провадження 2/621/1707/25

10 грудня 2025 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючий суддя В. Філіп`єва,

за участі секретаря судового засідання А. Головіної,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції,

представники позивача О.Срібна (не з`явилась),

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції до ОСОБА_1 ,

про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за комунальні послуги за період з 01.102.2021 року по 31.08.2025 року, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних в сумі 8578,45 гривень та витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 гривень.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС здійснює свою господарську діяльність відповідно до Статуту, Положення про Зміївську ТЕС, ліцензій, публічного індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, публічного індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії (без обслуговування внутрішньобудинкових систем) та публічного індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води (без обслуговування внутрішньобудинкових систем), що розміщені на офіційному сайті ПАТ "Центренерго" http://www.centrenergo.com, відповідно до Закону України "Про житлово- комунальні послуги". У період з 01.10.2021 року по 31.08.2025 року (включно) року позивачем надавалися послуги з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення за особовим рахунком № НОМЕР_1 , на якому обліковується квартира АДРЕСА_1 , якою користується ОСОБА_2 . Всупереч нормам діючого законодавства, відповідач своєчасно не здійснював оплату наданих комунальних послуг в повному обсязі, в зв`язку з чим за період з 01.10.2021 року по 31.08.2025 року виникла заборгованість, загальний розмір якої складає 8578,45 гривень, що підтверджується відповідним розрахунком позивача. До Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" відповідач з відмовою від отримання комунальних послуг не звертався, жодних заяв не направляв. Комунальні послуги отримує своєчасно, а тому позивач змушений для захисту своїх інтересів звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 01.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін на 04.12.2025 року.

04.12.2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти задоволення позову та вказав, що позивачем неправильно та незаконно нараховуються комунальні послуги. Рахунки на оплату комунальних послуг не відповідають встановленій формі, без зазначення тарифу, кількості послуг, зазначення показників лічильника води на початок та кінець місяця, тобто бланки рахунків не відповідають встановленим нормам Закону. Крім того відповідач зазначає, що з 2013 року отримав дозвіл на встановлення індивідуального опалення квартири, має свій газовий котел та гарячу воду. Від централізованого опалення ОСОБА_2 від`єднаний, постачання теплової енергії не отримує.

Доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем не надано.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Представник позивача у позовній заяві просив розглядати справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 просив розглянути справу з врахуванням поданого відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч.3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76 - 81 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Під час судового розгляду встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно інформації наданої відділом центр надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області про реєстрацію місця проживання (лист № 01-21/1868 від 09.10.2025 року), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 29).

Публічне акціонерне товариство «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції відповідно до статуту та Положення про Зміївську ТЕС здійснює свою господарську діяльність, одним з видів якої є надання послуг з централізованого опалення, водопостачання та водовідведення.

З довідки Зміївської теплової електричної станції ПАТ "Центренерго" вбачається, що особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: квартира АДРЕСА_1 відкритий на ім`я ОСОБА_1 (а. с. 25).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Інформаційна довідка № 443231270 від 12.09.2025 року), власником квартири (розмір частки 1/2) № 10 в буд. АДРЕСА_3 є ОСОБА_1 (а. с. 23).

З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з 01.10.2021 року по 31.08.2025 року становить 8559,51 гривень, сума інфляційних втрат за період з 01.10.2021 року по 31.01.2022 року складає 15,20 гривень, 3% річних за період з 01.10.2021 року по 31.01.2022 року складає 3,75 гривень (а. с. 4 - 11).

З наданого позивачем розрахунку платежів за житлово - комунальні послуги по особовому рахунку № НОМЕР_1 , вбачається, що за вищезазначений період наявна заборгованість за комунальні послуги: 1) з абонентської плати за водопостачання та водовідведення; 2) з абонентської плати за водопостачання; 3) з абонентської плати за водовідведення; 4) з абонентської плати тепла за вузли обліку; 5) з абонентської плати гарячої води.

Відповідачу ОСОБА_3 нараховані інфляційні втрати за період з 01.10.2021 року по 31.01.2022 року.

Інфляційні втрати та 3% річних нараховані позивачем згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Загальна сума поточної заборгованості за надання послуг з за комунальні послуги, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних складає 8559,51 гривень.

Доказів на спростування правильності розрахунку, а також погашення існуючої заборгованості до матеріалів справи не надано.

Позивачем на адресу відповідача ОСОБА_4 було направлено 15.09.2025 року письмову вимогу про погашення наявної заборгованості за надані комунальні послуги (а. с. 24).

Відповідно до ч. 1 - 4 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В силу статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти нарахування заборгованості, зазначивши, що має дозвіл на встановлення індивідуального опалення та на законних підставах від`єднаний від централізованої мережі надання комунальних послуг.

Жодних доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем не надано.

Дослідивши повно і всебічно матеріали цивільної справи, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд зазначає наступне:

Згідно з ч.4 статті 319, ч. 1 статті 322 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства. Підставами для виникнення цивільних прав і обов`язків, крім договору, можуть бути і інші юридичні факти (наприклад, фактичне надання житлово-комунальних послуг). Цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 статті 14 Цивільного кодексу України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", визначена плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

Згідно п. 1 ч. 1, п. 5 ч. 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому він зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За змістом п. 6, п. 13 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний споживач. Індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно ч. 1 статті 2 Закону, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно п. 2 ч. 1 статті 5 Закону, до комунальних послуг відносяться послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до пункту 5 ч. 2 статті 7 Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства.

Згідно статті 9 Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 8 Закону, виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору.

Відповідно до статті 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов на допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем належними й допустимими доказами підтверджено виникнення між сторонами правовідносин, пов`язаних з наданням комунальних послуг, та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг.

Відповідачем, в свою чергу, не надано доказів на спростування факту надання послуг позивачем чи правильності розрахунку розміру заборгованості.

Згідно статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов на допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з наданням позивачем комунальних послуг та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань щодо оплати спожитих житлово - комунальних послуг.

Відповідачем ОСОБА_5 не надано суду належних та допустимих доказів на спростування доводів позовної заяви, неотримання комунальних послуг (постачання теплової енергії, постачання гарячої води). Твердження відповідача щодо безпідставності нарахування позивачем абонентської плати є необґрунтованою, оскільки така плата передбачена ЗУ "Про житлово-комунальні послуги".

У свою чергу, відповідач ОСОБА_2 , як споживач комунальних послуг не звертався до позивача із заявою на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості до позивача не звертався, як це передбачено пунктом 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаний висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у цивільній справі № 6-59цс13.

Щодо нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначає наступне.

За змістом постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану": В умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні", Кабінет Міністрів України постановляє:1. Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. 2. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Таким чином, з 24 лютого 2022 року існує заборона на нарахування пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, сума інфляційних втрат та 3% річник нарахована відповідачу за період з 01.10.2021 року по 31.01.2022 року, тобто з дотриманням вимог постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року .

Таким чином, позовні вимоги ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, є обґрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 141, 223, частиною 2 статті 247, 259, 263 - 265, 268, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву за Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, ; заборгованість за наданні комунальні послуги за період з 01.10.2021 року по 31.08.2025 року, станом на 31.08.2025 року, у розмірі 8559 (вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 51 копійку, інфляційні втрати 15 (п`ятнадцять) гривень 20 копійок, 3% річних - 3 (три) гривні 75 копійок, а загалом 8578 (вісім тисяч п`ятсот сімдесят вісім) гривень 45 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, ; витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Центренерго", місцезнаходження за адресою: 08711, Київська область, Обухівський район, смт Козин, вул. Рудиківська, буд. 49, , в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, місцезнаходження: 63460, Харківська область, Чугуївський район, смт Слобожанське, Балаклійське шосе, 2, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя В. Філіп`єва