Справа №203/6893/24
Провадження №2/0203/501/2025
07.03.2025 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Гапоновій К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «2х2 ФІНАНС» до ОСОБА_1 , Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питання безпосереднього виведення з ринку публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА», третя особа Перший правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса), про звільнення майна з-під арешту,
1. 22 листопада 2024 року позивач поштовим зв`язком звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питання безпосереднього виведення з ринку ПАТ «КБ «НАДРА», третя особа Перший правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення майна з-під арешту. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачеві належить квартира АДРЕСА_1 . Позивачеві стало відомо про те, що 06.06.2013 державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у рамках виконавчого провадження №38359660 було ухвалене постанову про накладення на квартиру арешту як на майно його тодішнього власника ОСОБА_1 . Викладене стало причиною звернення позивача до суду з позовом про скасування арешту, накладеного на квартиру (а.с.а.с. 1 3, 17).
2. Представник позивача до суду не з`явився, звернувшись з клопотанням про розгляд справи за його відсутності (а.с. 4).
3. ОСОБА_1 , представники Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питання безпосереднього виведення з ринку ПАТ «КБ «НАДРА» та третьої особи до суду також не з`явилися, були повідомлені належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК).
4. 7 березня 2025 року у засіданні суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку.
5. Справу розглянуто без фіксування звукозаписувальними технічними засобами на підставі частини 2 статті 247 ЦПК.
6. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.
7. Судом встановлено, що позивачеві на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 24.02.2021 належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.а.с. 5 7 ).
8. Судом також було встановлено, що колишній власник зазначеної квартири ( ОСОБА_1 ) 29.01.2007 уклав з відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») кредитний договір №8/2007/840-К/731-Н, за яким одержав грошові кошти в сумі 198 000,00 доларів США.
9. Того ж дня на забезпечення належного виконання позичальником кредитного договору між його сторонами було укладено договір іпотеки 8/2007/840-К/731-Н/1, предметом якого стала спірна квартира.
10. 20 травня 2013 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за заявою ПАТ «КБ «Надра» вчинив виконавчий напис №2957 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
11. 6 червня 2013 року державний виконавець Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Іванько О.М. на підставі виконавчого напису від 20.05.2013 відкрив виконавче провадження №38359660.
12. Того ж дня державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Іваньком О.М. у виконавчому провадженні №38359660 було ухвалено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Зазначеною постановою на спірну квартиру було накладено арешт (а.с.а.с. 8, 9).
13. Викладені вище обставини й факти встановлені заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2024, ухваленим у цивільній справі №203/3313/24 (провадження №2/0203/1402/2024) (а.с.а.с. 10, 11).
14. Відповідно до статті 57 Закону України від 21.04.1999 №606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі Закон №606-ХІV) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копію постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.
15. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
16. Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону №606-ХІV.
17. Згідно з частинами 4, 5 статті 59 Закону №606-ХІV підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
- отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
- надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
- отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
- наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
- відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
- отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
- погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
- отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.
18. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
19. Аналогічні положення містить в собі й статті 59 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII).
20. Таким чином, позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту з майна, яке належало ОСОБА_1 (боржникові), а на даний час належить йому. Відтак позивач як власник майна, а не стягувач у виконавчому провадженні, звернувся до суду з позовом у випадку, який регламентований Законом ОСОБА_1 як «інший випадок».
21. За правилами, встановленими частиною 1 статті 59 Закону №1404-VIII, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
22. Статтею 391 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
23. З огляду на викладене, а також ураховуючи факт існування для позивача перешкод (у вигляді накладеного і незнятого згодом арешту) у розпорядженні його майном, суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити.
24. У порядку статті 141 ЦПК з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питання безпосереднього виведення з ринку ПАТ «КБ «НАДРА» на користь позивача необхідно стягнути компенсацію понесеним ним судових витрат у сумі 3 028,00 грн (а.с. 19).
25. Керуючись статтями 5, 7, 10 13, 19, 23, 76 81, 133, 141, 89, 209, 210, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 265, 274, 275, 279 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Скасувати арешт, накладений постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Іванька О.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 6 червня 2013 року, ухваленою у виконавчому провадженні №38359660 (номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 40706729).
Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питання безпосереднього виведення з ринку публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «2х2 ФІНАНС» компенсацію судових витрат у сумі 3 028,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем, третьою особою в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя М.О. Католікян