Справа № 344/8166/24
Провадження № 22-з/4808/24/25
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Б.М.
Суддя-доповідач Томин
10 березня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої Томин О.О.,
суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,
за участю секретаря Струтинської Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 адвоката Манченко Олени Віталіївни про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 20 грудня 2024 року,
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 грудня 2024 року задоволено частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн., а також судовий збір в розмірі 16 грн. 84 коп. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

На вказане рішення позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Просив оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Івано-Франківського міського суду від 20 грудня 2024 року залишено без змін.

03.03.2025 року до Івано-Франківського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Манченко Олени Віталіївни про ухвалення додаткового рішення по справі, в якій заявник просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на професійну правничу допомогу в сумі 6900,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч.ч. 2-4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

За змістом п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1-6 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 02.07.2019 року у справі №810/795/18 зазначено про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що при поданні відзиву на апеляційну скаргу представником ОСОБА_1 адвокатом Манченко Оленою Віталіївною зазначено про стягнення витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, та докази таких, зокрема: копії ордеру на надання правничої допомоги в Івано-Франківському апеляційному суді серії АТ №1092251 від 03.02.2025 року; Витягу з Договору про надання правової допомоги №379/24 від 13.06.2024 року; Розрахунку вартості послуг адвоката станом на 03.02.2025 року; Акту виконаних робіт/наданих послуг №2 від 03.02.2025 року; рахунку на оплату №00035 від 03.02.2025 року на загальну суму 6900,00 грн. (т. 2, а.с. 64-75).

ОСОБА_1 та її представник адвокат Манченко О.В. в судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Від представника надійшла заява про розгляд справи в їх відсутності, заяву задовольнити.

Представник ОСОБА_2 адвокат Душенко В.А. теж подала заперечення щодо стягнення судових витрат, яке обґрунтувала невідповідністю розміру таких витрат. Просила в задоволенні заяви відмовити. Справу розглядати без її участі.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, строків розгляду заяви, колегія суддів ухвалила про розгляд заяви за відсутності вказаних учасників справи.

Позивач ОСОБА_2 з`явився в судове засідання апеляційного суду. Просив в задоволенні заяви відмовити.

При вирішенні даного питання суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Так, оскільки постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Івано-Франківського міського суду від 20 грудня 2024 року залишено без змін, наявні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19), від 31.07.2020 року у справі №301/2534/16-ц (провадження №61-7446св19), додатковій постанові Верховного Суду від 19.11.2020 року в справі №734/2313/17 (провадження №61-7550св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).

Згідно з Розрахунком вартості послуг адвоката станом на 03.02.2025 року, Актом виконаних робіт/наданих послуг №2 від 03.02.2025 року за час розгляду справи в апеляційному суді адвокат Манченко О.В. надала ОСОБА_1 таку правничу допомогу: консультація клієнта, вивчення матеріалів справи, супутні консультації 1 год., 750,00 грн.; складання та подання відзиву на апеляційну скаргу 2 год., 3000,00 грн.; судове засідання 1 судове засідання, 2000,00 грн.; вартість послуг помічника адвоката 1500,00 грн.

Однак вивчення та підготовка представником відповідача матеріалів справи та формування правової позиції, з огляду на стадію апеляційного розгляду справи, вочевидь не вимагала від адвоката значних витрат часу та сил, враховуючи те, що адвокат брала участь у розгляді даної справи в суді першої інстанції і подавала схожі за змістом документи до суду, відзив на апеляційну скаргу фактично ідентичний відзиву, поданому в суді першої інстанції, а в Івано-Франківському апеляційному суді відбулося в справі одне судове засідання 26.02.2025 року тривалістю близько 1 год.

Також суд бере до уваги клопотання позивача та його представника про невідповідність таких витрат, категорію справи, фінансовий стан сторін, те, що позивач є інвалідом 3 групи загального захворювання.

Таким чином апеляційний суд, розподіляючи витрати, понесені ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, фінансового стану сторін, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, апеляційний суд вважає за можливе зменшення їх розміру та стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 270, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Манченко Олени Віталіївни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. понесених витрат за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст додаткової постанови складено 10 березня 2025 року.