Справа № 545/4344/25
Провадження № 2/550/634/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року селище Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Литвин В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в селищі Чутове за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» (далі також позивач) звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 (далі також відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24.07.2021 між ТОВ «Мілоан» (первісний кредитор) та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 4806590 (далі також Кредитний договір), який підписано електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора.

На підставі договору відступлення права вимоги від 11.11.2021 № 12Т право вимоги за вказаним Кредитним договором перейшло до позивача.

Відповідно до умов Кредитного договору первісний кредитор надав відповідачеві фінансовий кредит в сумі 5000,00 грн. строком на 30 днів, проценти за користування кредитом 0,01% за кожен день користування кредитом, стандартна процентна ставка 5,00% в день від фактичного залишку кредиту, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.

Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачеві кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач же свої зобов`язання за Кредитним договором не виконав, кредит не повернув, проценти за користування ним не сплатив, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 20 015,00 грн. боргу, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 5000,00 грн., заборгованості за несплаченими процентами за користування кредитом в сумі 15 015,00 грн., а також судові витрати.

Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 07.11.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Відповідач у визначений судом строк відзив на позов не подав, правом подати свої заперечення проти позовних вимог не скористався, про розгляд судом справи повідомлений належним чином.

Зокрема, на адресу суду повернувся поштовий конверт з копією ухвали про відкриття провадження у справі та позовною заявою з додатком, надісланий судом рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу відповідача, яку зазначено позивачем у позовній заяві (а.с. 1) та встановлено судом у визначеному ч.ч. 6, 7 ст. 187 ЦПК України порядку (а.с. 54), з відміткою оператора поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 74-77).

Таким чином, згідно з положеннями п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи судом.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні за участю сторін сторони суду не заявляли.

З огляду на викладене, розгляд справи по суті здійснюється судом за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, керуючись своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частина 5 ст. 263 ЦПК України визначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому суд зазначає, що положеннями ст. 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доказування та надання доказів, а саме, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що 24 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 4806590, відповідно до умов якого позичальнику надаються у позику 5000,00 грн. строком на 30 днів, процентна ставка - 0,01% за кожен день користування кредитом, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.

Даний договір є письмовим правочином, який відповідає формі, передбаченій ст.ст. 207, 208, 1047, 1055 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), оскільки він вчинений в письмовій формі та підписаний уповноваженими особами.

На підставі договору відступлення права вимоги від 11.11.2021 № 12Т, укладеного між ТОВ «Мілоан» і позивачем, відповідно до витягу з Додатку до Договору факторингу № 12Т від 11.11.2021 право вимоги за договором про споживчий кредит № 4806590 в сумі непогашеної відповідачем заборгованості в розмірі 20 015,00 грн перейшло до позивача (а.с 14, 17-24).

Позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 4806590 не виконав, суму кредиту не повернув, проценти за користування ним не сплатив, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 20 015,00 грн. заборгованості, що складається із 5000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 15 015,00 грн заборгованості за процентами за користування кредитом, що підтверджується розрахунком первісного кредитора, наданим позивачем (а.с 15).

На підтвердження надання первісним кредитором суми кредиту відповідачу позивачем додано до позовної заяви додано платіжне доручення № 52030800 від 24.07.2021 (а.с.35).

Однак, дослідивши вказане платіжне доручення, суд дійшов висновку, що воно не може бути сприйняте судом у якості доказу перерахування первісним кредитором ТОВ «Мілоан» відповідачу кредиту в сумі 5 000,00 грн. згідно з договором про споживчий кредит № 4806590, оскільки таке платіжне доручення не містить обов`язкових реквізитів платіжного первинного документа, зокрема, посади і прізвища особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції, будь-яких відміток про виконання даного платіжного доручення.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» 2. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання;назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

До матеріалів справи позивачем не додано належних доказів на підтвердження перерахування кредиту в сумі 5000,00 грн за договором про споживчий кредит № 4806590 на банківський рахунок відповідача, а також не надано будь-яких інших документів, оформлених відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які підтверджували б здійснення первісним кредитором господарських операцій з надання кредиту відповідачеві.

Суд зауважує, що будь-яких посилань на такі докази не містить і позовна заява. В позовній заяві не зазначено про неможливість позивачем подати такі докази та не заявлено клопотання про витребування їх у інших осіб.

З урахуванням наведеного, позивачем не доведено виникнення у відповідача зобов`язань, що випливають із договору про споживчий кредит, зокрема щодо повернення суми кредиту, сплати процентів.

За таких умов, позивачем не доведено факту отримання відповідачем кредиту за договором про споживчий кредит № 4806590.

Відповідно, право вимоги щодо заявлених до стягнення з відповідача сум у позові за договором про споживчий кредит № 4806590 не перейшло до позивача і за договором факторингу № 12Т від 11.11.2021.

За таких обставин в позові належить відмовити повністю у зв`язку з недоведеністю обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та витрати позивача на правничу допомогу покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 514, 517, 519, 525, 526, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», , юридична адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В. Литвин