Тернівський районний суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа № 215/3680/25
номер провадження 2/215/2078/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді - Дудікова А.В.

при секретарі - Болдирєвій А.О.

згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу № 215/3680/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив

Описова частина

У травні 2025 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 10.03.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено Договір №437383-КС-016 про надання кредиту, який підписано одноразовим ідентифікатором відповідача. Відповідно до договору, кредитодавець надає позичальнику кредит, а саме грошові кошти у розмірі 10 000 грн, на засадах строковості, зворотності, платності, на строк 24 тижні, терміном дії до 25.08.2024, з процентною ставкою 1,15288411% фіксована в день, комісією за надання кредиту 1 500 грн. Позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконав, та надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 (котру Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням).

Крім того, 16.03.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору №437383-КС-016 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає Позичальнику додатково кредит в сумі 5 000.00 грн.

До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором №437383-КС-016 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором №437383-КС-016 ОСОБА_1 на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором №437383-КС-016 на загальну суму 3 210 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на 29.04.2025 утворилася заборгованість у розмірі 59 819,64 грн, що складається із: 15 000 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту; 43 531,53 грн - сума прострочених платежів по процентах; 1 288,11 грн - сума прострочених платежів за комісією.

Враховуючи вищезазначене позивач просив стягнути з відповідача 59 819,64 грн заборгованості за кредитним договором, а також 2 422,40 грн сплаченого судового збору.

Ухвалою суду від 27.05.2025 справу прийнято до провадження суддею Дудіковим А.В., визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 25.06.2025. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» щодо інформації по банківській картці № НОМЕР_1 (відкриття банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 та виписки про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування вказаної банківської карти за період із 10.03.2024 по 17.03.2024.

25.06.2025 справу знято з розгляду у зв`язку з відпусткою судді, розгляд справи призначено на 16.09.2025.

26.06.2025 на адресу суду надійшли витребовувані від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» докази.

16.09.2025 через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката Вовк М.В. надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що позовні вимоги відповідач визнає частково, а саме в частині стягнення з нього на користь позивача заборгованості в розмірі 37 608,13 грн, яка складається з: 15 000 грн заборгованості за тілом кредиту; 22 608,13 грн заборгованості за відсотками. Крім того просив поновити строк для подання відзиву на позовну заяву та стягнути з ТОВ «Бізнес Позика» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначає, що відповідно до п.2.5 договору №437383-КС-016 про надання кредиту, комісія за надання кредиту складає 1 500 грн, нараховується одноразово при видачі кредиту, в дату видачі кредиту.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону № 1734-VIII умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Ураховуючи, що кредитор не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення пункту 2.5 кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту є нікчемним відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», тому зараховані кредитором кошти на сплату комісії повинні бути зараховані на погашення заборгованості по кредиту.

Також вказує, що відповідно до п. 2.1, 2.3 кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності. Строком на 24 тижні. Згідно з п. 2.4 Кредитного договору, стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2.00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,5288411, фіксована. Відповідно до п. 2.7 Кредитного договору, строк дії Договору: до 25.08.2024. Згідно з п. 2.1 Прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) щодо укладення Додаткової угоди №1 до Договору №437383-КС-016 про надання кредиту, Кредитодавець та Позичальник домовились, що з дати укладення Додаткової угоди кредит збільшується на 5 000 грн. Після збільшення кредиту, загальна сума отриманого та неповернутого позичальником кредиту та додаткового кредиту складатиме 15 000 грн. На дату укладення Додаткової угоди несплачені проценти, а також несплачена комісія вноситься до графіку платежів (п.6.1 цієї додаткової угоди) та підлягають сплаті відповідно до графіку платежів. Відповідно до графіку платежів з повернення кредиту, строк кредитування з 24.03.2024 по 25.08.2024 та повернення кредиту встановлено частинами. Отже, сторони встановили окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зроблено правовий висновок про те, що оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 6.28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 61-142гс19), оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Таким чином, у зв`язку із невиконанням позичальником своїх обов`язків щодо внесення чергових платежів, передбачених Графіком платежів, відповідні суми зобов`язань набували статус прострочених.

Нараховуватися відсотки на прострочене тіло кредиту можуть лише як міра відповідальності (ст.625 ЦК України), в свою чергу кридитодавець втрачає право нараховувати на прострочене тіло відсотків як плату за надану позику.

У постанові Верховного Суду від 09 липня 2021 року у справа №640/19631/15 зроблений наступний правовий висновок: «Суди правильно врахували, що обставинами, на яких ґрунтувались вимоги позивача (підставою позову) у позовній заяві, є неналежне виконання умов договору про надання фінансових послуг факторингу в частині повернення тіла кредиту й процентів за користування ним, а в заяві про зміну предмета позову такими обставинами є прострочення виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим у ТОВ "ФК "Факторинг про" виникло право вимагати стягнення сум за статтею 625 ЦК України.

Відповідно змінився й предмет позову із стягнення тіла й процентів за кредитом за рахунок вартості предмета іпотеки на стягнення 3 % річних від простроченої суми та індексу інфляції за час прострочення грошового зобов`язання.

У зв`язку з наведеним Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що заява позивача від 02 жовтня 2018 року стосувалась виключно зміни предмета позову».

Зауважуємо, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами), однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.

Отже, регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України та охоронна норма ч. 2 ст. 625 ЦК України не можуть застосовуватись одночасно.

Таким чином, відсотки нараховані як плата за користування позикою та відсотки нараховані як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання в порядку ч.2 ст. 625 ЦКУкраїни мають різну правову природу і їх потрібно чітко відрізняти у своїх позовних вимогах.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення відсотків нарахованих як плата за користування позикою в порядку ч.1 ст.1048 ЦК України та вимоги про стягнення відсотків нарахованих як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання в порядку ч.2 ст. 625 ЦКУ, не заявлялись.

Крім того, при застосуванні стандартної відсоткової ставки (2%) потрібно врахувати, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживча порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Кредитний договір був укладений 10.03.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», яке відбулося 24.12.2023 року, а тому умови договору, що суперечать п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною в силу положень ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, сторони погодили між собою, що з 24.03.2024 по 28.04.2025 застосовується денна процентна ставка знижена 1,5288411% та у зв`язку із порушенням строків виконання зобов`язання за кредитом (тілом кредиту) з 29.04.2024 по 25.08.2024 застосовується денна процентна ставка стандартна 2%.

Однак, враховуючи положення п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» щодо диференційованого розміру денної процентної ставки, з 23.04.2024 по 20.08.2024 розмір процентної ставки не може перевищувати 1,5%, та з 21.08.2024 по 25.08.2024 розмір процентної ставки не може перевищувати 1%.

Вважає, що заборгованість відповідача за кредитним договором становить 15 000 грн заборгованості за тілом кредиту та 22 608,13 грн заборгованості за відсотками. Крім того надав розрахунок нарахованих відсотків за кредитним договором № 437383-КС-016 (а.с. 99-115, 117).

16.09.2025 розгляд справи відкладено на 29.10.2025, для ознайомлення позивача з відзивом на позовну заяву.

22.09.2025 через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якому зазначено, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» вважає відзив на позовну заяву відповідача необґрунтованим і безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

В обґрунтування відповіді на відзив представник позивача вказує, що відповідно до п. 2.4. кредитного договору, Стандартна процентна ставка в день становить 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка в день становить 1,15288411, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Вищезазначену статтю було доповнено частиною п`ятою згідно з ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ від 22.11.2023.

При цьому, вищезазначеним Законом прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про споживче кредитування» також було доповнено пунктом 17, відповідно до якого: «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: -протягом перших 120 днів - 2,5 %; -протягом наступних 120 днів - 1,5 %».

Відповідно до вищевикладеного, згідно з п. 17 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: -протягом перших 120 днів - 2,5 %; (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно) -протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 включно до 20.08.2024 включно) -з 21.08.2024 включно та надалі 1%. Вищезазначений Закон набрав чинності 24.12.2023.

Відповідно до вищевикладеного, розмір денної процентної ставки на дату укладення Кредитного договору та Додаткової угоди, а також протягом їх строку дії, відповідає максимальному розміру денної процентної ставки 1 % відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», а також відповідає відповідним перехідним періодам, які передбачені у п. 17 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» на дату укладення Кредитного договору та Додаткової угоди відповідно. У розрахунку заборгованості за Кредитним договором, який був наданий разом з позовною заявою, були застосовані вищезазначені процентні ставки в день, що повністю відповідає умовам кредитного договору.

Також звертає увагу на те, що Кредитодавець жодним чином не обмежував час на ознайомлення Позичальника з умовами Кредитного договору та правилами. Позичальник добровільно погодився з умовами Кредитного договору та погодився його виконувати (що відповідає принципу свободи договору, який встановлений у статті 627 ЦКУ). Якби Позичальника не влаштовували умови Кредитного договору, він міг його просто не укладати. Також, протягом строку дії Кредитного договору та/або після його закінчення позичальник не звернувся із заявою про розірвання Кредитного договору та/або визнання Кредитного договору недійсним в цілому або його окремих частин.

Всі істотні умови Кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту, строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо встановлені не у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого, а у Кредитному договорі, який уклав відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

Позивач за кредитним договором: не нараховував та не заявляв до стягнення у позовних вимогах жодну неустойку відповідно до ст. 549 ЦКУ (у вигляді пені чи штрафів); не нараховував та не заявляв до стягнення у позовних вимогах жодну форму відповідальності за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦКУ (у вигляді індексу інфляції за весь час прострочення чи трьох процентів річних від простроченої суми); не нараховував проценти поза межами строку дії кредитного договору (як вбачається з розрахунку заборгованості, розмір заборгованості позичальника після останнього дня строку дії кредитного договору не змінювався, тобто жодних процентів після закінчення строку дії кредитного договору не нараховувалися. Оскільки розрахунок заборгованості у ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» формується автоматично у відповідній програмі, ця програма «протягнула» дати після закінчення строку дії Кредитного договору до дати створення цього розрахунку заборгованості).

Щодо подорожчання загальної вартості кредиту зазначає, що процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому договорі, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування та дня повернення кредиту.

Кредитним договором встановлюється орієнтований Графік платежів за кредитним договором. Тобто, якщо позичальник сплачує заборгованість за кредитним договором згідно встановленого Графіку платежів без порушень, йому дійсно потрібно сплатити за кредитним договором суму орієнтовної загальної вартості кредиту, яка зазначена у кредитному договорі.

Однак порушення позичальником Графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення кредиту.

Для спростування позовних вимог сторона відповідача мала б надати суду докази здійснення всіх платежів за кредитним договором у розмірі та строк, відповідно до встановленого у п. 3.2.3. кредитного договору графіку платежів, однак сторона відповідача таких доказів суду не надала.

Щодо комісії зазначає, що сплата комісії за надання кредиту передбачена умовами Кредитного договору та умовами Додатковох угоди, також обов`язок відповідача щодо сплати вищевказаної комісії передбачений у паспорті споживчого кредиту до кредитного договору, де також викладений графік платежів за кредитним договором, який чітко передбачає сплату відповідачем платежів на погашення заборгованості за тілом, процентами та комісією за надання кредиту.

Відповідач здійснював платіж за Кредитним договором знаючи про те, що він буде розподілятися зокрема на погашення його заборгованості за комісією за надання кредиту, та не заперечував проти цього протягом всього строку дії Кредитного договору.

Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов Кредитного договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання факту укладення Кредитного договору і, відповідно, визнання правомірності вимог позивача щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором, зокрема заборгованості за комісією за надання кредиту.

Вказує, що умовами Кредитного договору укладеного між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем встановлена саме комісія за надання кредитних коштів, тому жодні «додаткові чи супутні банківські послуги» цією комісією непередбачені.

29.10.2025 через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» від представника відповідача надійшли додаткові пояснення по справі в яких зазначено, що позивачем здійснено розрахунок денної процентної ставки на підставі показників, що є відмінні від тих, що використовуються позивачем при розрахунку суми заборгованості, котра заявлена позивачем на стягнення з відповідача.

Зокрема, позивачем ставиться вимога про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 45 779,64 грн, котрі нараховані за стандартною відсотковою ставкою 2%, в той час коли в своїх розрахунках денної процентної ставки позивач зазначає розмір процентів за користування кредитом 21 251,57 грн, котрі нараховані за зниженою відсотковою ставкою (1,5288411%).

Щодо комісії за надання кредиту зазначає, що ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця на встановлення комісії за надання кредиту за кредитним договором, однак за певних умов. Ця умова полягає в тому, що у договорі повинно бути чітко зазначено перелік додаткових та супутніх послуг Кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які кредитором встановлена комісія.

Таким чином, твердження позивача, що закон та практика Верховного Суду передбачають обмеження по сплаті комісії виключно за обслуговування кредиту та такі обмеження не стосуються комісії за видачу/отримання кредиту, не відповідають дійсності.

Отже, пункт 2.5 укладеного між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 договору про надання кредиту не містить зазначення переліку банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з наданням кредиту. За таких обставин положення договору про надання кредиту про сплату позичальником на користь Товариства комісії за надання кредиту в розмірі 2 850,00 грн є нікчемними, а позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 2 012,00 грн. необґрунтованою».

29.10.2025 розгляд справи відкладено на 26.11.2025, для ознайомлення позивача з додатковими поясненнями.

05.11.2025 через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі, в яких останній підтримав свою позицію зазначену у відповіді на відзив.

Крім того, просив відмовити у задоволенні вимоги сторони відповідача про стягнення з позивача судових витрат у повному обсязі або зменшити розмір судових витрат до максимально розумного та співмірного у даній справі.

На думку сторони позивача заявлений стороною відповідача розмір витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 4 000 грн. є неспівмірним з: - складністю справи; - часом, витраченим адвокатом на надання послуг та виконання відповідних робіт; - обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Крім того, сторона відповідача не надала суду жодних доказів фактичної сплати відповідачем 4 000 грн. за Договором про надання правничої допомоги на користь представника відповідача. Крім того, у наданій стороною відповідача копії Договору про надання правничої допомоги не викладений порядок та спосіб здійснення клієнтом оплати наданих адвокатом послуг, а також не зазначені реквізити для оплати.

Представник позивача у судове засідання призначене на 26.11.2025 не з`явився, в позовній заяві, відповіді на відзив та в додаткових поясненнях просив суд розглядати справу за його відсутності.

Відповідач та представник відповідача у судове засідання призначена на 26.11.2025 не з`явилися, у відзиві на позовну заяву просили проводити розгляд справи за відсутності сторони відповідача.

Мотивувальна частина

Мотиви, якими керується суд першої інстанції та застосовані норми права

Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч. 3 ст. 211 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст. 247 ЦПК України.

Згідно з ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Щодо поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву та долучення його до матеріалів справи, суд зазначає наступне.

Як вбачається із відзиву на позовну заяву, причиною пропуску строку подачі відзиву на позовну заяву представник відповідача зазначає, юридичну необізнаність ОСОБА_1 , який не зміг самостійно підготувати відзив на позовну заяву. Так, договір про надання правової допомоги було укладено 15.09.2025.

Згідно зі ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Отже, відповідачу був встановлений строк, для подання відзиву, який останній пропустив, однак представник відповідача просить його поновити.

Судом встановлено, що відзив на позовну заяву подано до початку розгляду справи по суті з долученням квитанції про направлення його позивачу, тобто вимоги ч. 4 ст. 178 ЦПК України дотримані.

Суд визнає зазначені представником відповідача причини пропуску встановленого строку для подання відзиву на позовну заяву поважними.

Крім цього, вирішуючи питання поновлення пропущеного строку для подання відзиву, суд ураховує основні засади цивільного судочинства, в тому числі, принципи пропорційності, змагальності, диспозитивності, які гарантують право кожного учасника процесу подати свої докази, відстоювати свою позицію перед судом.

Судом також прийнято до уваги, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати надмірного формалізму, який у трактуванні процесуального законодавства визначається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, беручи до уваги наведені підстави для поновлення пропущеного строку, а також важливість подання кожною стороною процесу письмових заяв по суті справи, оскільки саме на підставі таких заяв та поданих доказів буде розглядатися справа по суті, ураховуючи, що відзив на позов з клопотанням про поновлення строку на його подання відповідає вимогам чинного законодавства та надійшов до суду в межах строку, суд визнає причини пропуску встановленого строку поважними та вважає за необхідне поновити представнику відповідача строк для подання відзиву на позов.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст.77 ЦПКУкраїни доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що через особистий кабінет на сайті кредитодавця 10.03.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено Договір №437383-КС-016 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 10 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а останній зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів (а.с. 19-23).

Строк кредиту - 24 тижні, процентна ставка в день стандартна в день 2,0% фіксована, знижена в день 1,15288411% фіксована, комісія за надання кредиту 1 500 грн, термін дії договору до 25.08.2024, орієнтована загальна вартість наданого кредиту 26 040 грн, орієнтована реальна річна процентна ставка 9249,88 % (пункт 2 Договору).

В п. 3 Договору сторони погодили «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів.

Договір був укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом пропозиції укласти Договір (оферти) кредитодавцем та прийняття (акцептування) позичальником, та підписаний позичальником ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-4639 10.03.2024 о 00:41:45 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-4639.

На підтвердження укладання Кредитного договору позивачем було надано до суду копію пропозиції (оферти) укласти Договір №437383-КС-016 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 10.03.2024 та копію прийняття (акцепт) пропозиції (аферти) укласти Договір №437383-КС-016 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 10.03.2024 (а.с. 24-28, 29-33).

Відповідач був ознайомлений з інформацією по кредиту та умовами кредитування, що підтверджується копією Паспорта споживчого кредиту, підписаного відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3263 10.03.2024 (а.с. 16-18).

До вказаного договору додані Правила надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (а.с. 48-57).

Також 16.03.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до Договору №437383-КС-016, на підставі якої відповідачу було додатково надано кредит в сумі 5 000 грн, строком на 163 дні. Після збільшення суми кредиту загальна сума отриманого відповідачем кредиту склала 15 000 грн. Термін дії Договору та дата повернення кредиту 25.08.2024. Додаткова угода №1 до Договору підписана позичальником ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-7075 16.03.2024 01:10:02. (а.с. 34-35, 36-37, 38-39, 40-41).

З візуальних форм послідовності дій клієнта вбачається порядок дій здійснений сторонами кредитного договору щодо його укладення в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, а також щодо укладення Додаткової угоди №1 до Договору (а.с. 42-43, 44).

Надання кредитних коштів відповідачу у сумі 10 000 грн та 5 000 грн підтверджується копіями підтверджень директора ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів, адресованих ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та не заперечується відповідачем (а.с. 46, 47).

ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000 грн за умовами Кредитного договору №437383-КС-016 від 10.03.2024 та 5 000 грн за умовами Додаткової угоди №1 до Договору від 10.03.2024, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , номер якої відповідач зазначив в прийнятті (акцепті) пропозиції (оферти) укласти Кредитний договір та Додаток №1 до нього.

Відповідно до інформації наданої АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання ухвали суду від 27.05.2025, на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) банком була емітована платіжна картка № НОМЕР_1 . Також, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надано інформацію про рух коштів по картці за період з 10.03.2024 по 17.03.2024, з якої вбачається, що 10.03.2024 та 16.03.2024 на рахунок ОСОБА_1 зайшли грошові кошти у розмірі 10 000 грн та 5 000 грн (а.с. 94-96).

У свою чергу, ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання у повному обсязі, у наслідок чого у нього згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитом та довідки, станом на 29.04.2024 наявна заборгованість за Кредитним договором №437383-КС-016 у розмірі 59 819,64 грн, яка складається з: 15 000 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 43 531,53 грн - сума прострочених платежів по процентах; 1 288,11 грн - сума прострочених платежів за комісією. (а.с. 12-14, 15).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону №675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Положення статті 12 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і невипливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин повинні відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що Кредитний договір 437383-КС-016 від 10.03.2024 та Додаткову угоду №1 від 16.03.2024 до Кредитного договору №437383-КС-016 укладено між сторонами в електронній формі на підставі оформлення та подання ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» відповідної оферти, підписання позичальником одноразовим ідентифікатором та відправлення товариству електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір.

Суд зазначає, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому суд доходить до висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, за яким з рахунку ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», перераховано кошти шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_1 не заперечує факт отримання коштів.

Таким чином, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені Кредитний договір 437383-КС-016 від 10.03.2024 та Додаткову угоду №1 від 16.03.2024 до Кредитного договору №437383-КС-016.

Згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом відповідно до вимог ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1050 ЦК України встановлені наслідки порушення договору позичальником, зокрема за частиною 2, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У свою чергу, відповідач не виконав свої зобов`язання у повному обсязі, унаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка станом на 29.04.2025 становить 59 819,64 грн, з яких: 15 000 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту; 43 531,53 грн сума прострочених платежів по процентам; 1 288,11 грн сума прострочених платежів по комісії.

При цьому суд погоджується з доводами представника позивача, викладеними у відповіді на відзив, щодо черговості зарахування грошових коштів та відповідно відхиляє заперечення сторони відповідача з цього приводу, вважаючи їх необґрунтованими.

Враховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 15 000 грн за простроченими платежами по тілу кредиту.

Щодо стягнення відсотків у сумі 43 531,53 грн, суд зазначає наступне.

У відповідності до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Матеріалами справи встановлено, що 10.03.2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 437383-КС-016 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), який підписано одноразовим ідентифікатором відповідача ОСОБА_1 .

Відповідно до договору, кредитодавець надає позичальниці кредит, а саме грошові кошти у розмірі 10 000 грн, на засадах строковості, зворотності, платності, на строк 24 тижні, до 25.08.2024, з процентною ставкою 2,00000000% фіксована в день, комісією за надання кредиту 1 500 грн, орієнтована загальна вартість наданого кредиту 26 040 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 9 249,88 %. Дена процентна ставка: 0,95%

Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у п.2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п.3.2.3 та додатку №1 до договору (п.3.2 договору).

У разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п.3.2.3 та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховується відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п.2.4. договору (п. 3.3. договору).

Сторони домовились у п.3.2.2 договору, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п.3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п.2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п.3.2.3. та додатку№1 до договору та до закінчення терміну дії договору.

Тобто, якщо позичальник сплачує заборгованість без порушень графіку платежів визначеного п.3 договору, дійсно йому треба було б сплатити проценти за користування кредитом в сумі 14 540 грн, оскільки з кожним платежем сума загального боргу, на яку нараховуються кожного дня відсотки зменшується.

Крім того, 16.03.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №1 до Договору № 437383-КС-016 про надання кредиту від 10.03.2024 (Споживчий кредит. Електронна форма), якою відповідач підтвердив наявність у нього заборгованості перед Кредитором за Договором, станом на 16.03.2024, у розмірі 13 307,03 грн, що включає: сума неповернутого кредиту 10 000 грн; сума нарахованих та несплачених процентів 807,03 грн; комісію за надання кредиту 1 500 грн (п. 1 Додаткової угоди № 1).

Відповідно до умов Додаткової угоди № 1, а саме п. 2.1 кредит збільшується на 5 000 грн та кредитодавець, на умовах викладених у договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути кредит збільшений на 5 000 грн. у строки та на умовах викладених у договорі. 2.2. Після збільшення суми кредиту, відповідно до цієї Додаткової угоди, загальна сума отриманого та неповернутого позичальником кредиту складатиме 15 000 грн. 3. Після укладення Додаткової угоди та збільшення суми кредиту: - загальна сума отриманого Кредиту становить: 15 000 грн (п.1 та п.2.1 Додаткової угоди); - орієнтовна реальна річна процентна ставка: 13687,63 процентів; - орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 38 501,57 грн. 4. Комісія за надання додаткової суми кредиту: 750 грн.

Враховуючи умови п. 1-п. 5 Додаткової угоди сторони домовилися внести наступні зміни до договору: викласти п. 3.2.3 Договору в новій редакції, а саме «3.2.3 Сторони встановили наступний графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватися і застосовуватиметься Знижена процентна ставка (п. 6 Додаткової угоди № 1).

Тобто, якщо позичальник сплачує заборгованість без порушень графіку платежів визначеного п. 6.1 Додаткової угоди, дійсно йому треба було б сплатити проценти за користування кредитом в сумі 20 444,54 грн, оскільки з кожним платежем сума загального боргу, на яку нараховуються кожного дня відсотки зменшується.

Всі інші умови договору, що не змінені Додатковою угодою, залишаються чинними та сторони підтверджують свої зобов`язання за ними. Норми договору, щодо яких сторони цією Додатковою угодою домовилися змінити їх умовами, діють з урахуванням змін, внесених цією Додаткової угодою (п.7 Додаткової угоди № 1).

Суд звертає увагу, що згідно Договору № 437383-КС-016 про надання кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 10.03.2024 надало ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 10 000 грн строком на 24 тижні, тобто до 25.08.2024 та Додатковою угодою №1 від 16.03.2024 до Договору було збільшено суму кредиту до 15 000 грн, строк кредитування не змінювався.

Із наданих сторонами доказів слідує, що боржником не здійснювались, у відповідності з погодженими умовами, платежі за договором Договором № 437383-КС-016 про надання кредиту та Додатковою угодою №1 від 16.03.2024, чим порушено зобов`язання встановлені договором, що призвело до подорожчання кредиту, оскільки відсоткова ставка нараховувалась за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості, відповідно до п.2 договору.

Загальна сума нарахованих відсотків становить 43 531,53 грн, і зазначена сума після закінчення строку дії договору (25.08.2024) не змінювалася.

Отже, нарахування відсотків позивачем правомірно здійснювалось відповідно до п.2 договору, за змістом якого плата за користування кредитом за цим договором є фіксованою та становить 2,00000000% за кожен день користування кредитом, знижена відсоткова ставка за кредитом в день 1,15082147, фіксована.

Протягом строку кредитування, визначеного в цьому договорі, плата за користування кредитом нараховувалась на залишок заборгованості по кредиту, розмір якої був більшим, ніж зазначено у графіку платежів, з огляду на неналежне виконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_1 .

Розрахунок заборгованості містить розмір відсоткової ставки, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по відсотках, тілу кредиту, суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань, а тому він приймається судом як належний та допустимий доказ заборгованості за договором.

Наданий відповідачем контррозрахунок заборгованості по відсоткам не спростовує наданий позивачем розрахунок заборгованості по відсоткам за кредитним договором, оскільки він є не правильним та не відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування».

Крім того, відповідач не оспорював даний кредитний договір у судовому порядку, що з огляду на положення ст. 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину та ненадання суду доказів оспорювання кредитного договору відповідно до ст. 1051 ЦК України свідчить про дійсність договірних відносин, що виникли між сторонами.

У постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року в справі №759/24061/19зроблено висновок, що презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Посилання сторони відповідача на нікчемність договору в частині стягнення комісії є безпідставними, оскільки сторони при укладенні договору узгодили умови кредитування, зокрема, щодо розміру комісії за надання кредиту як разовий платіж в розмірі 1 600,00 грн.

Крім того, суд враховує, що 10.06.2017 набув чинності Закон України "Про споживче кредитування", у зв`язку з чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечитьЗакону України "Про споживче кредитування".

Положення частин 1, 2, 5статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуттям чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини 1статті 1 Закону України "Про споживче кредитування", загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною 2статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право банку (іншої фінансової установи) встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі N 496/3134/19.

Висновки за результатом розгляду позовної заяви

З урахуванням вищевикладеного, надавши належну оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності та приймаючи до уваги, що відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків та комісії не виконав, в строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит, відсотки за його користування та комісію не сплатив, чим порушив умови кредитного договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» підлягають задоволенню та з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним договором у розмірі 59 819,64, яка складається з: 15 000 грн прострочених платежів по тілу кредиту, 43 531,53 грн прострочених платежів по процентах, 1 288,11 грн прострочених платежів за комісією.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 422, 40 грн.

Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 2 422, 40 грн з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правнич допомогу, суд зазначає наступне.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив стягнути з позивача ТОВ «Бізнес Позика» на користь відповідача ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

У додаткових поясненнях представник позивач просив відмовити у стягненні з ТОВ «Бізнес Позика» на користь ОСОБА_1 судових витрат або зменшити їх розмір до максимально розумного та співмірного у даній справі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на положення ст. 141 ЦПК України у суду відсутні підстави для покладення на позивача судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу, адже позов було задоволено повністю.

Керуючись ст.ст. 223, 259, 263-265, 268, 272, 279, 280, 284 ЦПК України, суд

у х в а л и в

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором № 437383-КС-016 про надання кредиту від 10.03.2024 та Додатковою угодою №1 від 16.03.2024 до Договору № 437383-КС-016 про надання кредиту від 10.03.2024 у розмірі 59 819 (п`ятдесят девять тисяч вісімсот дев`ятнадцять) гривень 64 копійки, з яких: 15 (п`ятнадцять тисяч) гривень сума прострочених платежів по тілу кредиту; 43 531 (сорок три тисячі п`ятсот тридцять одна) гривня 53 копійки сума прострочених платежів по процентах; 1 288 (одна тисяча двісті вісімдесят вісім) гривень 11 копійок сума прострочених платежів за комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу 2 000 (дві тисячі) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи безпосереднього до Дніпровського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», , місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 01 грудня 2025 року.

Суддя