Справа №333/5100/24
Провадження №2/333/297/25
РІШЕННЯ

Іменем України

10 березня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, за правилами загального позовного провадження, цивільну справи №333/5100/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Запорізької міської ради про усунення перешкод у здійсненні прав власника шляхом скасування заборони на відчуження нерухомого майна, визнання права власності у порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Комунарського районного суду м.Запоріжжя із позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про усунення перешкод у здійсненні прав власника шляхом скасування заборони на відчуження нерухомого майна, визнання права власності у порядку спадкування за законом, який 26.06.2024 року було уточнено (а.с.21-22), в якому просить суд скасувати заборону відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору застави без номера посвідченого Другою Запорізькою держнотконторою, дата виникнення 01.01.1988 року архівна дата ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_2 , визнати за нею право власності на жилий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її матір, ОСОБА_2 . Позивачка як її донька та спадкоємець першої черги звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кузьміної Н.О. із заявою про прийняття спадщини, на підставі її заяви було заведено спадкову справі №15/2015, інші спадкоємці відсутні. 21.05.2024 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0581 га за адресою: АДРЕСА_1 , але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок за цією ж адресою вона не може, так як у реєстрі нерухомого майна наявний запис про заборону відчуження на підставі договору застави без номера посвідченого Другою Запорізькою держнотконторою, дата виникнення 01.01.1988 року, архівна дата ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я ОСОБА_2 . Оскільки вона не є стороною виконавчого провадження, виконавче провадження не заводилося, то вирішити цей спір та скасувати арешт можливо лише у цивільному судочинстві з одночасним визнанням права власності на будинок у порядку спадкування за законом. У якості відповідача позивачкою залучено АТ «Державний ощадний банк» як правонаступника Ощадного банку УРСР, у якого була позика її матері, у зв`язку з чим було накладено заборону відчуження.

Ухвалою суду від 01.07.2024 року відкрито провадження по справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження у справі і призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 25.07.2024 року підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

29.07.2024 року до канцелярії суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що ОСОБА_1 на даний час не є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , документ, який засвідчує її право власності відсутній. За таких обставин, суб`єктивне право власності позивача безпосередньо банком не порушено та не оспорюється, а відтак банк не може виступати відповідачем в цій справі. Належним відповідачем в зазначеній справі є саме територіальна громада в особі органу місцевого самоуправління за місцем відкриття спадщини. У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження існування кредитних або інших правовідносин між АТ «Ощадбанк» та позивачем. Обтяження внесено реєстратором - Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою не за ініціативи та без участі АТ «Ощадбанк» на підставі архівного запису від 1997 року. Згідно з інформацією, що є в базах даних, які знаходяться у ведені підрозділів центрального апарату АТ «Ощадбанк» Ясир Л.І. (РНОКПП невідомий) відсутня в базі контрагентів АТ «Ощадбанк». Крім того, в реєстрах заставленого майна АТ «Ощадбанк» відсутня інформація щодо перебування нерухомого майна в заставі банку, а саме: будинок по АДРЕСА_1 . У матеріалах справи відсутні відомості, на підставі чого (яких документів) реєстратором внесено до реєстру оскаржуваний запис, хто подав таку інформацію, що було в ній зазначено, та на підставі яких документів. Згідно з Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV скасування заборони є функцією державного реєстратора. Враховуючи предмет спору, належним відповідачем по справі в частині вимоги про зняття обтяження (заборони) є Друга Запорізька державна нотаріальна контора (а.с.38-44).

Ухвалою суду від 01.10.2024 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Запорізьку міську раду.

У судове засідання позивачка і її представник не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно і належним чином, представник позивача надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а також зазначила, що судові витрати позивачка залишає за собою.

Представник відповідача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином.

Представник відповідача Запорізької міської ради у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, відзиву чи будь-яких клопотань до суду не надавав.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла матір позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 20.01.2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 599 (а.с.7).

Позивачка ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_2 та її спадкоємцем.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, увійшло домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало спадкодавцю на праві приватної власності (а.с.16, 17).

Судом було витребувано і досліджено копію спадкової справи №15/2015 після померлої ОСОБА_2 (а.с.55-75)

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 21.05.2024 року, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2 є її донька ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з: земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15, 74).

Відповідно до інформації вих.№1574/01-21 від 28.11.2024 року, наданої Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом, в справі «Алфавітна книга обліку заборони відчуження жилих будинків і арештів, накладених на жилі будинки» Другої Запорізької державної нотаріальної контори з літ.Л по літ.Я за 1988 рік на стор.89 прописано прізвище, ім`я, по батькові власника будинку мовою оригіналу « ОСОБА_3 », номер за реєстром (проставлена відмітка олівцем 15512), «ул.Самолетная, 27, ссуда 10000 р.» відмітка про зняття арешту відсутня (а.с.95).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Порушені право чи інтерес підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст.16 ЦК України, але який є ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18) зазначено, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.

Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Відповідно ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Судом встановлено, що на час розгляду справи позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , якій на момент смерті належавжилий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане нерухоме майно увійшло до складу спадкового майна, а тому позивачка має право на захист свого права на володіння, користування та розпорядження зазначеним у позові будинком.

Позивачка має перешкоди в оформленні спадкових прав на будинок, оскільки у реєстрі нерухомого майна наявний запис про заборону відчуження на підставі договору застави без номера посвідченого Другою Запорізькою держнотконторою, дата виникнення 01.01.1988 року, архівна дата ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я ОСОБА_2 .

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.4 Постанови від 27.08.1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», відповідачами у справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Аналогічні роз`яснення містяться у п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна».

Зібрані у справі докази достовірно вказують на те, що ОСОБА_1 в порядку спадкування набула право на домоволодіння, на яке накладено арешт. Існуюче обтяження майна створює перешкоди позивачці в оформленні права на спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , а тому вона вправі заявити позов про зняття арешту. Арешт на нерухоме майно накладено в інтересах «Сбербанк», правонаступником якого є відповідач АТ «Державний ощадний банк України». У свою чергу, АТ «Державний ощадний банк України» не оспорює право ОСОБА_1 на домоволодіння. Також судом встановлено, що в матеріалах справи відсутня інформація від відповідачів та правонаступника про направлення кредиторам претензії спадкоємцям через нотаріуса. Доводи відповідача АТ «Державний ощадний банк України» про безпідставне залучення його відповідачем, суд відхиляє, оскільки саме АТ «Державний ощадний банк України» на момент подання позову є особою, в інтересах якої накладено арешт на майно ОСОБА_2 ..

У зв`язку з викладеним, позов в частині зняття заборони відчуження і арешту, накладеного на будинок, який входить до складу спадкового майна, підлягає задоволенню, що буде відповідати характеру порушеного права, оскільки позивачка позбавлена можливості в інший спосіб захистити свої права на спадщину.

Щодо вимоги про визнання права власності у порядку спадкування.

Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину з дотриманням установленого порядку та строку.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 24 і 25 Постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Із матеріалів справи слідує, що після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла її дочка ОСОБА_1 шляхом подання нотаріусу в установлений законом строк заяви про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 пред`явила позов про визнання права власності на спадкове майно, зокрема, на житловий будинок, який належав ОСОБА_2 .

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадкування особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні. Питання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно з п.п.4.16. п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

В матеріалах спадкової справи відсутня відмова нотаріуса в оформленні жилого будинку за ОСОБА_1 у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 . Крім того, позивач просить визнати за ним право власності на жилий будинок у порядку спадкування за законом, хоча згідно матеріалів спадкової справи наявний заповіт померлої ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , що передбачає процедуру спадкування за заповітом.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо задоволення позову у заявлений позивачем спосіб шляхом зняття заборони відчуження і арешту, накладеного на будинок, який входить до складу спадкового майна, оскільки предметом позову є зняття арешту з майна боржника, який помер, взявши до уваги те, що позов про зняття арешту з майна поданий спадкоємцем, який позбавлений можливості оформити право власності у порядку спадкування за заповітом, що вказує про порушення його прав та необхідність їх захисту, іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо, аніж звернувшись з відповідним позовом до суду про зняття арешту з відповідного нерухомого майна.

Право власності спадкоємця ніхто не оспорює, а тому відсутні підстави для задоволення такої вимоги.

Керуючись ст.ст.316, 321, 391, 1216, 1219, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст.10-13, 77-80, 141, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Запорізької міської ради про усунення перешкод у здійсненні прав власника шляхом скасування заборони на відчуження нерухомого майна, визнання права власності у порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Скасувати заборону відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору застави без номера посвідченого Другою Запорізькою держнотконторою, дата виникнення 01.01.1988 року архівна дата ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_2 .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 10 березня 2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя С.С. Тучков