Номер провадження: 22-ц/813/2379/25
Справа № 946/1772/20
Головуючий у першій інстанції Адамова А.С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сегеди С.М.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач, відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач, позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ізмаїльська міська рада Ізмаїльського району Одеської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 серпня 2024 року у складі судді Адамова А.С.,

встановив:

2. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ізмаїльська міська рада, у якому, згідно уточнених позовних вимог від 19.04.2022 (том ІІ: а.с.25-31) просили суд:

- припинити право спільної часткової власності між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на об`єкт нерухомого майна житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 ;

- виділити в єдиний окремий об`єкт нерухомого майна з реєстрацією під єдиним реєстровим номером та присвоєння самостійного юридичного адресного номеру належні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 33/50 частин житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , а саме частину житлового будинку літ. «А» з житловою прибудовою літ. «А1», навісом літ. «а1» та ґанком і з приміщеннями, позначеними в плані: №№ 1-коридор площею 8,8 кв. м., 7-житлова кімната площею 19,1 кв. м., 8-коридор площею 5,6 кв. м., 9-житлова кімната площею 8,4 кв. м., 10-комора площею 2,6 кв. м., 11-житлова кімната площею 14,9 кв. м., 12-житлова кімната площею 10,7 кв. м., 13-коридор площею 6,7 кв. м., загальною площею 76,8 кв. м., у тому числі житлової 53,1 кв. м.; господарські будівлі: сарай літ. «Г» з навісом літ. «г», літня кухня літ. «Д» з верандою літ. «д», гараж літ. «Ж»; господарські (надвірні) споруди: №1-ворота/хвіртка, №3-огорожа, №5-мостіння, №10-мостіння, №12-зливна яма;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 31/50 частин на виділений в окремий об`єкт нерухомості житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , який в цілому складається із: літ. «А» - житловий будинок, з житловою прибудовою літ. «А1», навісом літ. «а1» та ґанком і з приміщеннями, позначеними в плані: №№ 1-коридор площею 8,8 кв. м., 7-житлова кімната площею 19,1 кв. м., 8-коридор площею 5,6 кв. м., 9-житлова кімната площею 8,4 кв. м., 10-комора площею 2,6 кв. м., 11-житлова кімната площею 14,9 кв. м., 12-житлова кімната площею 10,7 кв. м., 13-коридор площею 6,7 кв. м., загальною площею 76,8 кв. м., у тому числі житлової 53,1 кв. м.; сарай літ. «Г» з навісом літ. «г», літня кухня літ. «Д» з верандою літ. «д», гараж літ. «Ж»; надвірні споруди: №1-ворота/хвіртка, №3-огорожа, №5-мостіння, №10-мостіння, №12-зливна яма, який розташований на земельній ділянці орієнтованою площею 0,0431 га, при цьому конкретну площу земельної ділянки визначити при формуванні земельної ділянки в порядку ст. 79-1 Земельного кодексу України;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 19/50 частин на виділений в окремий об`єкт нерухомості житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , який в цілому складається із: літ. «А» - житловий будинок, з житловою прибудовою літ. «А1», навісом літ. «а1» та ґанком і з приміщеннями, позначеними в плані: №№ 1-коридор площею 8,8 кв. м., 7-житлова кімната площею 19,1 кв. м., 8-коридор площею 5,6 кв. м., 9-житлова кімната площею 8,4 кв. м., 10-комора площею 2,6 кв. м., 11-житлова кімната площею 14,9 кв. м., 12-житлова кімната площею 10,7 кв. м., 13-коридор площею 6,7 кв. м., загальною площею 76,8 кв. м., у тому числі житлової 53,1 кв. м.; сарай літ. «Г» з навісом літ. «г», літня кухня літ. «Д» з верандою літ. «д», гараж літ. «Ж»; надвірні споруди: №1-ворота/хвіртка, №3-огорожа, №5-мостіння, №10-мостіння, №12-зливна яма, який розташований на земельній ділянці орієнтованою площею 0,0431 га, при цьому конкретну площу земельної ділянки визначити при формуванні земельної ділянки в порядку ст. 79-1 Земельного кодексу України;

- встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 за яким у користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділяється земельна ділянка площею 0,0431 га, а у користування ОСОБА_3 виділяється земельна ділянка площею 0,0222 га.

В обґрунтування позову позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилаються на те, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок № 98 від 20.06.1983р., видане Ізмаїльським міським відділом комунального господарства, зареєстроване Ізмаїльським МБТІ в книгу реєстру за №24-29 від 22.11.1983р. (свідоцтво про одруження серія НОМЕР_2 від 20.02.1959р.), договору дарування від 04.06.1985р., посвідчений державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Пелих А.В. в реєстрі №1-1527, зареєстрований Ізмаїльським МБТІ в книгу реєстру за №53-72 від 15.08.1985р.; свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.07.1997р., посвідчене державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Єфіменко М. Д. в реєстрі за №4/1057, зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №24-29 від 30.07.1997р.

ОСОБА_1 є власником 41/100 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.07.1997р., посвідчене державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Єфіменко М.Д. в реєстрі за №4/1057, зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №24-29 від 30.07.1997р.

ОСОБА_2 зареєстрований власником 1/4 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» №1027 від 27.08.2019р. власницею 17/50 частин вищевказаного об`єкта нерухомості зареєстрована ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 06.12.1986р., посвідчений державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М. в реєстрі № 2/6472, зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №53/72 від 24.12.1986р.

Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи №92/96-2019 від 10.10.2019р. загальна вартість 33/50 частин позивачів складає 199 497 грн. і складаються з: частини житлового будинку літ. «А» з житловою прибудовою літ. «А1», навісом літ. «а1» та ґанком і з приміщеннями, позначеними в плані: №№ 1-коридор площею 8,8 кв. м., 7-житлова кімната площею 19,1 кв. м., 8-коридор площею 5,6 кв. м., 9-житлова кімната площею 8,4 кв. м., 10-комора площею 2,6 кв. м., 11-житлова кімната площею 14,9 кв. м., 12-житлова кімната площею 10,7 кв. м., 13-коридор площею 6,7 кв. м., загальною площею 76,8 кв. м., у тому числі житлової 53,1 кв. м.; господарські будівлі: сарай літ. «Г» з навісом літ. «г», літня кухня літ. «Д» з верандою літ. «д», гараж літ. «Ж»; господарські (надвірні) споруди: №1-ворота/хвіртка, №3-огорожа, №5-мостіння, №10-мостіння, №12-зливна яма. Крім того, за ними може бути закріплена земельна ділянка площею 0,0431 га з виходом на АДРЕСА_1 із наданням окремої поштової адреси. Між ними та відповідачем ОСОБА_3 існує фактичний порядок користування земельної ділянки при домоволодінні по АДРЕСА_1 , однак зазначений порядок користування склався історично, коли ще частки співвласників були рівними по 1/2 частці у кожного. На підставі письмової заяви ОСОБА_4 (рос. мовою) від 25.01.1983р. були перераховані частки співвласників. Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів №306 від 08.06.1983р. були змінені ідеальні частки між співвласниками по АДРЕСА_1 , а саме ОСОБА_4 (рос. мовою) належала 1/2 частка, а стало належати 17/50 частин, ОСОБА_5 (рос. мовою) належала 1/6 частка, а стало належати 1/2 частка, ОСОБА_6 (рос. мовою) належала 1/6 частка, а стало належати 2/25 частки, ОСОБА_7 належала 1/6 частка, а стало належати 2/25 частки. Правонаступником після ОСОБА_4 (рос. мовою) була ОСОБА_8 (рос. мовою), яка подарувала свою частку ОСОБА_3 . Після зміни часток у домоволодінні по АДРЕСА_1 порядок користування земельною ділянкою не змінювався, хоча це є головною підставою для зміни порядку користування земельною ділянкою, оскільки збільшилася частина житлового будинку завдяки добудовам до житлового будинку, оскільки на той час було добудовано 25,0 кв.м. житлової площі відповідно до рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих №83 від 16.02.1968р. та прикладається до цього рішення схема добудови. Крім того, наявність договору порядку користування земельною ділянкою, оформлений у встановленому законом порядку та погоджений між співвласниками відсутній. Тому, представлений варіант визначення порядку користування земельної ділянки у висновку судового експерта Цуркана В.І. №92/96-2019 від 10.10.2019р. був вказаний з урахуванням правової позиції Верховного Суду України та гарантованих прав співвласників вказаного об`єкта нерухомості. Із відповідачем у них виникають непорозуміння, тому звернулись до суду щодо визначення порядку користування земельною ділянкою, щоб у майбутньому оформити право власності на земельну ділянку та виділу в окремий об`єкт нерухомості. Будь-яких спільних приміщень із співвласником вони не мають. Вищевказані приміщення житлового будинку та надвірні споруди є окремим об`єктом нерухомості, але зареєстровані як 33/50 частин об`єкта нерухомості розташованого по АДРЕСА_1 . Вказані обставини перешкоджають їм у користуванні та розпорядженні їх власності. Вони не можуть укласти договір кредитування під заставу свого майна, тому що предметом іпотеки має бути тільки окремий об`єкт нерухомості з окремим реєстровим номером. Вважають, що вказаний факт не порушує права відповідача. Також на теперішній час вони не можуть підготувати технічні умови для підключення до електричних мереж їх частини. Відповідно, не мають можливості відкрити особистий рахунок та укласти договір щодо надання електроенергії.

Позиція відповідача та третьої особи в суді першої інстанції

ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення позову в частині визнання нерухомих будівельних об`єктів (житлового будинку), однак проти розподілу земельної ділянки як просять позивачі, так як був раніше встановлений порядок 50%/50%. Підстав для зміни розмірів земельної ділянки немає, навіть незважаючи на те, що позивачем було добудовано об`єкти та змінена частка у житловому будинку, так як законодавством встановлено. Збереження раніше встановленого порядку користування земельною ділянкою (ст. 29 ЗК 1990р., як то і було і в ст. 70, ст. 91 ЗК 1970р.) - зміна частки у будинку не тягне зміни частки у земельній ділянці. А тут спірні правовідносини виникли у 1954 році, тоді й був встановлений порядок користування земельною ділянкою. Це підтверджується встановленими межовими знаками та матеріалами інвентарної справи на спірний об`єкт. Рішенням суду від 1983 року було поділено домоволодіння по 1/2 - часки кожному. Наявність твердих межових знаків підтверджено й обома експертними дослідженнями. Однак позовних вимог щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою немає. Ізмаїльська міська рада висловила заперечення щодо висновку суду за цими питаннями. При цьому питання встановлення порядку користування земельною ділянкою не може бути вирішено в рамках даного спору. Просить не зазначати конкретно якийсь розмір земельної ділянки, так як земельна ділянка виділена у спільну сумісну власність (тобто в рівних частках). Земля знаходиться у власності міської громади, приватна власність не оформлена. Підтримує свої позовні вимоги і просить вказати земельну ділянку у розмірі 0,0331 кв.м.. так як раніше був встановлений порядок користування земельною ділянкою, і цей порядок не змінювався, а ОСОБА_1 - земля по висновку експерта Цуркан В.І . Право власності на землю ще не оформлено, це компетенція Ізмаїльської міської ради.

Третя особа Ізмаїльська міська рада Ізмаїльського району Одеської області у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою просила відмовити, оскільки земельна ділянка на теперішній час відноситься до земель комунальної власності, а тому встановлення порядку користування не відноситься до повноважень суду. Щодо інших позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 просила прийняти рішення на розсуд (Том ІІ: а.с. 58).

Короткий зміст зустрічних позовних вимог

У червні 2020 року, ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічною позовною до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ізмаїльська міська рада про виділ частини в окремий об`єкт нерухомості про виділення в натурі в окремий об`єкт нерухомості та визнання права власності.

Згідно уточнених зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 від 19.01.2022 (том І: а.с. 220), остання просить відповідно до висновку експерта ПП «Відкриття» Н.В. Гончар за №107 від 05.11.2020, наступне:

- виділити в натурі в окремий об`єкт нерухомості належну, ОСОБА_3 17/50 частин житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , у складі наступних приміщень: житловий будинок літ. «А» з верандою літ. «а» і з приміщеннями, позначеними в плані: №№ 2- коридор площею 4,5 кв.м., 3 - кухня площею 4,4 кв.м., 4 - житлова кімната площею 12,7 кв.м., 5 - житлова кімната площею 8,4 кв.м., 6 - житлова кімната площею 7,8 кв.м., 14 - коридор площею 0,9 кв.м., 15 - коридор площею 8,2 кв.м., 16 - санвузол площею 2,9 кв.м., загальною площею 49,8 кв.м., в тому числі житлової 28,9 кв.м.; господарські будівлі: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В» з ганком літ. В2, баня літ. «Е» з вбиральнею літ. «е» та навісом літ. «е1»; надвірні споруди: №2 - ворота, №4 - мостіння, № 6 - огорожа, №7 - огорожа, №8- ворота, №9 - огорожа, №11-огорожа з присвоєнням окремого реєстрового номеру та поштової адреси;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , у складі наступних приміщень: житловий будинок літ. «А» з верандою літ. «а» і з приміщеннями, позначеними в плані: №№2 коридор площею 4,5 кв.м. 3 - кухня площею 4,4 кв.м., 4 - житлова кімната площею 12,7 кв.м., 5 - житлова кімната площею 8,4 кв.м., 6 - житлова кімната площею 7,8 кв.м., 14 - коридор площею 0,9 кв.м., 15 - коридор площею 8,2 кв.м., 16 - санвузол площею 2,9 кв.м., загальною площею 49,8 кв.м., в тому числі житлвої 28,9 кв.м.; господарські будівлі: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В» з ганком літ. В2, баня літ. «Е» з вбиральнею літ. «е» та навісом літ. «е1»; надвірні споруди: №2-ворота, №4-мостіння, №6 - огорожа, №7 - огорожа, №8 - ворота, №9 - огорожа, №11 - огорожа, з присвоєнням окремого реєстрового номеру та поштової адреси, розташованої на земельної ділянці площею 0,0331 кв.м. згідно таблиці ліній та дирекційних кутів за № 3- 2-1-27-26-25-24-23-22-21-20-19-18-17-16-15-14-13-12-11-10-9-8-7-6-5-4-3 згідно висновку експерта № 107 від 05.11.2020 року (Додаток № 1 ) та плану встановлення меж земельної ділянки 001002 за адресою: АДРЕСА_1 , складеної ФОП ОСОБА_10 від 2020 року.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_3 посилається на те, що відповідно до договору дарування від 06.12.1986р. посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 2/6472, вона, ОСОБА_3 , є власником 17/50 спірного домоволодіння по АДРЕСА_1 . Іншими співвласниками є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Згідно висновку експерта № 92/96-2019 за результатами експертного будівельнотехнічного, земельно-технічного дослідження за зверненням ОСОБА_1 від 10.10.2019р. у володінні та користування ОСОБА_3 перебуває: частина житлового будинку літ. «А» з верандою літ. «а» і з приміщеннями, позначеними в плані: №№2 - коридор площею 4,5 кв.м., 3 - кухня площею 4,4 кв.м., 4 - житлова кімната площею 12,7 кв.м., 5 - житлова кімната площею 8,4 кв.м., 6 - житлова кімната площею 7,8 кв.м., 14 коридор площею 0,9 кв.м., 15 - коридор площею 8,2 кв.м., 16 - санвузол площею 2,9 кв.м., загальною площею 49,8 кв.м., в тому числі житлової 28,9 кв.м.; господарські будівлі: літня кухня сарай літ. «Б», сарай літ. «В» з ганком ліфт. В2, баня літ. «Е» з вбиральнею літ. «е» та навісом літ. «е1»; надвірні споруди: №2 - ворота, №4 - мостіння, № 6 - огорожа, №7 - огорожа, №8 огорожа, №9 - огорожа, №11-огорожа. Зазначена частка домоволодіння з технічної точки зору, може бути виділена в окремий об`єкт нерухомого майна з реєстрацією під окремим реєстраційним номером та наданням окремої поштової адреси. Заявляється вимога про виділ частки в натурі в окремий об`єктом нерухомості з реєстрацією під окремим реєстраційним номером та наданням окремої поштової адреси та саме в цій частині ОСОБА_3 погоджується з висновком експерта, оскільки такий виділ в натурі відповідає безпосередньому користуванню. Так само, визнається первісний позов в частині виділу частки в натурі в окремий об`єкт нерухомості з реєстрацією під окремим реєстраційним номером та наданням окремої поштової адреси щодо частини будівлі, належної позивачам. Щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, то згідно висновку експерта № 92/96-2019 від 10.10.2019р. в ході обстеження в натурі з`ясовано, що між співвласниками існує фактичний порядок користування спірною земельною ділянкою, який на місцевості визначається лініями огорож та стін будівель, і за яким: у безпосередньому користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебуває частина земельної ділянки площею 0,0332 га.; у безпосередньому користуванні ОСОБА_11 перебуває частина земельної ділянки площею 0,0321 га. Зважаючи на те, що на даний час, розмір частки на зазначене нерухоме майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складає 33/50, а розмір частки ОСОБА_3 складає 17/50, відповідно експертом були визначені ідеальні частки у праві користування та розпорядження зазначеною земельною ділянкою відповідно до яких: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припадає 0,0431 га; ОСОБА_3 припадає 0,0222 га. Експертом було надано варіант встановлення порядку користування зазначеною земельною ділянкою відповідно до дійсних часток, при зміні встановленого порядку користування. ОСОБА_3 не погоджується з таким варіантом розподілу земельної ділянки. Попередніми власниками належної ОСОБА_1 та ОСОБА_2 частки у праві власності на зазначене домоволодіння є ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Попереднім власником належної ОСОБА_3 частки у праві власності на зазначене домоволодіння є ОСОБА_14 , які і були попередніми землекористувачами. За рішенням Ізмаїльської міської ради № 306 від 08.06.1983р., були змінені ідеальні частки, а саме частка ОСОБА_14 (правонаступником після якого стала ОСОБА_8 , яка в свою чергу подарувала ОСОБА_3 ) з 1/2 була змінена на 17/50. ОСОБА_14 був власником 1/2 частини зазначеного житлового будинку згідно договору купівлі продажу від 20.08.1957р., реєстровий номер 4-1046. Відповідно змінені частки ОСОБА_5 з 1/6 на 1/2, ОСОБА_12 з 1/6 на 2/25 та ОСОБА_13 з 2/6 на 2/25, загалом частка цих осіб з 1/2 змінена на 33/50. Зміна частки сталася в зв`язку з добудовою нерухомого майна, при цьому порядок користування земельною ділянкою не змінювався, що також визнається позивачами. Однак, станом на 08.09.1954р., 24.04.1958р., 02.09.1970р., 23.09.1970р., 25.12.1981р., 09.02.1983р., 08.06.1983р., 14.03.1985р., 01.04.1986р. згідно матеріалів інвентаризаційної справи КП «Ізмаїльське МБТІ» на об`єкт нерухомості по АДРЕСА_1 , між зазначеними попередніми співвласниками та землекористувачами склався порядок користування земельною ділянкою який на місцевості визначається лініями огорож та стін будівель. Також, таке підтверджується записом на генеральному плані зазначеного домоволодіння станом на 08.09.1954р. та 22.09.1970р. про те, що у користуванні ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 знаходиться земельна ділянка площею 308,8 кв.м., а в користуванні ОСОБА_14 знаходиться земельна ділянка площею 311,2 кв.м., що визначено лінією огорож при підтвердженні лиском підрахунку площі земельних ділянок за фактичним користуванням сторін та схемою розподілу. Такий порядок користування існує і досі, за яким у фактичному користуванні на теперішній час (відповідно до висновку експерта № 92/96-2019): у безпосередньому користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебуває частина земельної ділянки площею 0,0332 га.; у безпосередньому користуванні ОСОБА_3 перебуває частина земельної ділянки площею 0,0321 га. Письмовими доказами встановлення порядку користування зазначеною земельною ділянкою попередніми землекористувачами є матеріали інвентаризаційної справи КП «Ізмаїльське МБТІ» на об`єкт нерухомості по АДРЕСА_1 .

Позиція відповідачів та третьої особи в суді першої інстанції

Заперечуючи проти задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відзиві на уточнену зустрічну позовну заяву (Том ІІ: а.с. 32-38) посилалися на те, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності трьом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача за зустрічним позовом є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на них припиняється, оскільки відповідачі ОСОБА_17 залишаються в новоутвореному об`єкті єдиними власниками після здійснення поділу. В свою чергу позивач за зустрічним позовом у своїх уточнених позовних вимогах просить виділити 17/50 частин в окремий об`єкт, що порушує норми ст. 367 ЦК України, оскільки необхідно просити здійснити поділ майна. При здійсненні виділу або поділу позивач повинен одною із своїх вимог просити припинення права спільної часткової власності між співвласниками об`єкта нерухомості. Однак позивач не ставить вказані вимоги перед судом і намагається здійснити виділ в окремий об`єкт нерухомості. Вони не погоджуються щодо виділу в натурі в окремий об`єкт нерухомості 17/50 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованих за адресою по АДРЕСА_1 , які складаються з наступних приміщень: житловий будинок літ. «А» з верандою літ. «а» і з приміщеннями, позначеними в плані №№2-коридор, площею 4,5 кв. м., 3-кухня площею 4,4 кв. м., 4-житлова кімната, площею 12,7 кв. м., 5-житлова кімната, площею 8,4 кв. м., 6-житлова кімната, площею 7,8 кв. м., 14- коридор, площею 0,9 кв. м., 15-коридор, площею 8,2 кв. м., 16-санвузол, площею 2,9 кв. м., загальною площею 49,8 кв. м., в тому числі житлової 28,9 кв. м.; господарські будівлі: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В» з ґанком літ. «В2», баня літ. «Е» з вбиральнею літ. «е» та навісом літ. «е1»; господарські (надвірні) споруди: №2-ворота, №4-мостіння, №6-огорожа,№7-огорожа, №8-ворота, №9-огорожа, №11-огорожа. Оскільки виділяється не весь житловий будинок літ. «А», а частина житлового будинку літ. «А». Також судовим експертом Гончар Н.В. у своєму висновку судової будівельно-технічної експертизи №107 від 05.11.2020р. самочинно привласнено господарській будівлі ґанку, який розташований поряд із сараєм літ. «В» самостійну літ. «В2», що в матеріалах технічних паспортів станом на 24.10.2008р. та станом на 29.07.2019р. не виявлено. Крім того, судовим експертом вказано, що можливо виділити також прибудову літ. «а», яка складається із приміщень №№14- коридор, площею 0,9 кв. м., 15-коридор, площею 8,2 кв. м., 16-санвузол, площею 2,9 кв. м. загальною площею 12,0 кв. м., чим порушив п. 2.3 Інструкції «Щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 6 липня 2007р. за №774/14041, оскільки не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. ОСОБА_3 побудувала прибудову літ. «а» у 1997 році на підставі рішення Ізмаїльської міської ради №773 від 24.06.1993р. (інвентаризаційна справа КП «Ізмаїльське МБТІ» а.с.166), що підтверджується ескізом від 24.10.2008р., де вказано рік побудови 1997р., де рік побудови зазначається зі слів власника та дозвільних документів відповідно до Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна» (інвентаризаційна справа КП «Ізмаїльське МБТІ» а.с.165), технічна інвентаризація якої проводилась за замовленням ОСОБА_3 №2457 від 11.08.2008р. (інвентаризаційна справа КП «Ізмаїльське МБТІ» а.с.170). Однак вказану прибудову літ. «а» ОСОБА_3 не здала до експлуатації, як вимагає цього чинне законодавство України, оскільки прибудова літ. «а» збудована на капітальному бетонному фундаменті, що підтверджується також ескізом від 24.10.2008р. (інвентаризаційна справа КП «Ізмаїльське МБТІ» а.с.165) та копіями технічних паспортів станом на 24.10.2008р. та станом на 29.07.2019р. Підтвердженням цього факту є також відмова державного реєстратора у державній реєстрації прав та їх обтяжень №53887434 від 03.09.2020р. оскільки у 1997 році була здійснена реконструкція житлового будинку зі зміною геометричних розмірів та зведення на земельній ділянці прибудови літ. «а», однак документ що посвідчує прийняття в експлуатацію об`єкту відсутній. Вказані відомості судовий експерт не врахувала при складані висновку експерта №107 від 05.11.2020р., оскільки відмова державного реєстратора була долучена до матеріалів справи у заяві від 08.09.2020р. та які були надані експерту при виконанні висновку. Враховуючи викладене, можливо здійснити поділ 17/50 частин, які належать ОСОБА_3 у складі наступних приміщень: частина житлового будинку літ. «А» і з приміщеннями, позначеними в плані №№2-коридор, площею 4,5 кв. м., 3-кухня площею 4,4 кв. м., 4-житлова кімната, площею 12,7 кв. м., 5-житлова кімната, площею 8,4 кв. м., 6-житлова кімната, площею 7,8 кв. м., загальною площею 37,8 кв. м., в тому числі житлової 28,9 кв. м.; господарські будівлі: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В» з ґанком, баня літ. «Е» з вбиральнею літ. «е» та навісом літ. «е1», тобто без збудованої веранди літ. «а». Без господарських споруд № 2-ворота, №4-мостіння, №6-огорожа, №7-огорожа, №8-ворота, №9-огорожа, №11-огорожа, оскільки їх поділ можливий коли буде встановлюватись порядок користування земельною ділянкою, оскільки вони окреслюють межі користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 .

Також відповідачами зазначено, що судовим експертом Гончар Н.В. у супровідному листі №107 від 05.11.2021р. зазначено, що надсилається висновок судової будівельно-технічної експертизи №106 від 05.11.2020р. вхідний суду №36854 від 11.11.2020р. (а. с. 117). Однак в акті здачі-приймання висновку судового експерта вказано висновок №107 та надано висновок №107 від 05.11.2020р. Також в акті здачі-приймання висновку судового експерта вказано висновок №107 від 16.06.2020р. по справі №520/14047/19, а не по цивільній справі №946/1772/20. Судовим експертом Гончар Н.В. у висновку судової будівельно-технічної експертизи №107 від 05.11.2020р. зазначено, що частина житлового будинку літ. «А», яка належить ОСОБА_3 забезпечена каналізацією вигрібною, за допомогою вигрібної герметичної ями. Каналізаційна система житлового будинку змонтована з каналізаційних труб (а.с. №122). Однак судовим експертом не використовувалось жодного вхідного матеріалу щодо проектної документації каналізаційної системи ОСОБА_3 . Також відповідно до матеріалів технічних паспортів станом на 24.10.2008р. наданим ОСОБА_3 та станом на 29.07.2019р. наданими ОСОБА_17 не вказано де саме на земельній ділянці розташована вигрібна яма ОСОБА_3 . Крім того, з переліку який зазначає ОСОБА_3 у виділі в окремий об`єкт нерухомості, не вказує надвірну споруду як вигрібну яму, яка також повинна виділятись в окремий об`єкт нерухомості, якщо вона існує і тому із впевненістю можна зазначити, що судовий експерт спотворює інформацію у своєму висновку.

Крім того, зазначають, що на а.с. 124 судовим експертом Гончар Н.В. зазначено, що під час проведення обстеження встановлений існуючий порядок користування земельною ділянкою за адресою по АДРЕСА_1 , однак насамперед, як судовим експертом було встановлений існуючий порядок користування земельної ділянки, коли вона може встановити при обстеженні лише фактичний порядок користування, а потім його зіставити з встановленим існуючим, якщо він мається, тобто документальне підтвердження. У додатку №1 судового висновку №107 від 05.11.2020р. зазначається фактичний порядок користування земельної ділянки між співвласниками, а у примітці на висновку експерта (а.с. 125) вказано існуючий встановлений порядок користування, тобто існує невідповідність посилання на додатки з фактичним обстеженням експерта. З висновком судового експерта щодо поділу земельної ділянки по 1/2 частці кожному не погоджуються (а. с. 127), оскільки набуття права спільної сумісної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 відбулось вже після того як минуло 17 років, як перерахували частки у співвласників житлового будинку. Окрім того, керуючись ч. 1,2 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Тобто, якщо рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №209 від 21.02.2000р. передано у спільну сумісну власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельну ділянку по АДРЕСА_1 на трьох, то керуючись ст. 370 ЦК України кожному повинна належати 1/3 частка земельної ділянки, тобто ОСОБА_17 2/3 частки земельної ділянки, майже таку частку і прагнуть виділити собі у користування. Якщо зіставити частки співвласників то 33/50 та 17/50 виглядають приблизно майже як 2/3 та 1/3. Тому висновок судового експерта Гончар Н.В. щодо поділу земельної ділянки по 1/2 частці кожному з об`єктів нерухомого майна є хибним і не є підтвердженим жодним із нормативно-правових документів або правовстановлюючих документів.

Третя особа Ізмаїльська міська рада Ізмаїльського району Одеської області просила прийняти рішення на розсуд суду(Том ІІ: а.с. 58).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 серпня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено, у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, щодеякі об`єкти, які входять до складу житлової прибудови літ. «А-1» побудовані після 1992 року, а саме: веранда літ. «а» - 1997р., а отже є самочинно збудованою/реконструйованою, яка не є об`єктом права власності та не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, оскільки до складу зазначених об`єкту нерухомого майна входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Крім того, судом також зазначено, що позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ставилася вимога про виділення у користування земельної ділянки, яка є більшою за розмір, ніж виділено по рішенню Ізмаїльської міської ради від 2000 рік, а тому така вимога не підлягає задоволенню. Доказі правомірності встановлення порядку користування саме земельною ділянкою визначеного розміру суду не надано. Крім того, вказана вимога є похідною від вимог про виділ житлового будинку. У зустрічному позові ОСОБА_3 таку вимогу не заявляла.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційних скарг

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 подали апеляційні скарги.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд прийняти постанову, якою скасувати рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 серпня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга ОСОБА_3 обґрунтована тим, що посилання на ст. 376 ЦК України є незаконним та необґрунтованим. Жодної вимоги ст. 367 ЦК України ОСОБА_3 порушено не було. Порушень суспільних інтересів або прав інших осіб при прибудові веранди літ. «а» не виявлено і не встановлено та органи державної влади або фізичні особи не зверталися до суду із позовом про проведення перебудови. В матеріалах справи є відповідно дозвільні документи на прибудову веранди літ. «а». На теперішній час розміри веранди літ. «а» складають 4,27 х 3,85 м замість 5,0 х 3,5 м. Однак таке незначне відхилення від проекту не є істотним та не порушує прав співвласників житлового будинку та суспільних інтересів. Тому веранда літ. «а» не є самочинним будівництвом в розумінні ст. 376 ЦК України та є складовою частиною житлового будинку літ. «А», яке підлягає поділу та не підлягає здачі до експлуатації. Зазначає, що веранду літ. «а» прибудовано за дозволом та за рішенням Ізмаїльської міської ради на земельної ділянці, переданої для будівництва житлового будинку з надвірними спорудами, без істотного відхилення від проекту, без істотного порушення будівельних норм та правил, що не суперечить суспільним інтересам, не порушує права інших осіб, власник земельної ділянки з 1993 року до теперішнього часу не звертався за проведенням відповідної перебудови, тому це приміщення не є самочинним. Крім того, веранда літ. «а», яка є складовою частиною житлового будинку літ. «А» не може бути зданою до експлуатації окремо від житлового будинку. Доводи скарги ОСОБА_3 мотивовані також тим, що висновок суду про те, що неможливо здійснити виділ частки ОСОБА_3 в окремий об`єкт нерухомості у зв`язку із наявністю самочинної прибудови - веранди літ. «а» не відповідає наявним у справі документам та доказам, зокрема судом першої інстанції не надано належної оцінки висновкам експертів Цуркан В.І. , ОСОБА_18 та документам інвентарної справи на спірний житловий будинок.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просять суд скасувати рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 серпня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , обґрунтована тим, що суд приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову назавжди позбавив ОСОБА_17 права на захист свого порушеного права, оскільки якщо ОСОБА_3 відмовляється здавати до експлуатації свою веранду літ. «а», то ОСОБА_17 не зможуть розпоряджатися своїм майном, крім того при набутті законної сили рішення суду, ані ОСОБА_17 ані ОСОБА_19 не зможуть звернутися до суду із позовом про виділ в окремий об`єкт нерухомості. Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є усталений порядок користування майном, встановлений порядок користування житловим будинком та господарськими будівлями ще з 1955 року, розмір часток співвласників не оспорюється, оскільки був здійснений перерахунок ще у 1983 році, технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників зазначено у висновку судового експерта Цуркана В. І. за N?92/96-2019 від 10.10.2019р. Не зважаючи на ці всі підстави, які були наявні в матеріалах вказаної цивільної справи, ОСОБА_17 було відмовлено у позові.

Позиція сторін в суді апеляційної інстанції

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , просять суд в уточнених позовних вимогах від 19.01.2022 ОСОБА_3 відмовити в частині визначення розміру земельної ділянки площею 0,331 га, яка буде надаватись їй у користування при виділі в окремий об`єкт нерухомості житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1 та постановити рішення про можливий виділ в окремий об`єкт нерухомості ОСОБА_3 за висновком судового експерта Цуркана В.І. за №92/96-2019 від 10.10.2019.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від ОСОБА_3 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

3. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Згідно свідоцтва Ізмаїльської міської ради №98 від 20.06.1983р., 2/25 частин жилого будинку по АДРЕСА_1 належать ОСОБА_16 (а.с. 10 Т. 1).

Згідно Договору дарування від 04.06.1985 ОСОБА_15 подарував ОСОБА_1 2/25 частин жилого будинку загальною площею 82 кв.м. в АДРЕСА_1 на земельній ділянці 620 кв.м., що складається із одного саманного будинку та надвірних споруд: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», вбиральня літ. «в», сарай-літ. «Г», літня кухня літ. «Д» (а.с. 11-12 том 1).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.07.1997 року, виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, зареєстрованого у реєстрі за №4/1057, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками по 1/4 частині кожний житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 (а.с. 13 том 1).

На підставі розпорядження Ізмаїльського міського голови № 57р від 19.02.2016р. АДРЕСА_2 перейменовано на АДРЕСА_1.

Згідно довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» Ізмаїльської міської ради №1027 від 27.08.2019р. на житловий будинок по АДРЕСА_1 , станом на дату проведення останньої інвентаризації 29.07.2019р., власниками вказаного будинку є:

-ОСОБА_16 2/25 часток на підставі свідоцтва про право власності № 98 , видане Ізмаїльським міським відділом комунального господарства 20.06.1983р., зареєстроване Ізмаїльським МБТІ у книгу реєстрів № 24-29 від 22.11.1983р.;

-ОСОБА_1 2/25 часток на підставі договору дарування, реєстр №1-1527, посвідчений Ізмаїльською державною нотаріальною конторою 04.06.1985р., зареєстроване Ізмаїльським МБТІ у книгу реєстрів №53-72 від 15.08.1985р.; 1/4 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстр № 4/1057, посвідчене Ізмаїльською державною нотаріальною конторою 28.07.1997р., зареєстрований Ізмаїльським МБТІ в книгу реєстру за № 24-29 від 30.07.1997р.;

-ОСОБА_2 1/4 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстр №4/1057, посвідчене Ізмаїльською державною нотаріальною конторою 28.07.1997р., зареєстрований Ізмаїльським МБТІ в книгу реєстру за № 24-29 від 30.07.1997р.;

-ОСОБА_3 17/50 часток на підставі договору дарування, реєстр №2/6472, посвідчений Ізмаїльською державною нотаріальною конторою 06.12.1986р., зареєстроване Ізмаїльським МБТІ у книгу реєстрів № 53-72 від 24.12.1986р. (а.с. 14 том 1).

Згідно Архівного витягу із рішення виконкому Ізмаїльської міської ради №306 від 08.06.1983, виданого КУ «Ізмаїльського архіву» Ізмаїльської міської ради №6-М від 20.02.2020, змінено ідеальні частки між співвласниками, у зв`язку з добудовою до основного будинку жилої прибудови на підставі рішення виконкому Ізмаїльської міської ради №83/4 від 18.02.1968р., а саме: ОСОБА_14 - 17/50 частин; ОСОБА_5 - 1/2 частина; ОСОБА_16 - 2/25 частин; ОСОБА_15 - 2/25 частин (а.с. 15 том. 1).

Згідно Архівного витягу із рішення виконкому Ізмаїльської міської ради №83 від 16.02.1968, виданого КУ «Ізмаїльського архіву» Ізмаїльської міської ради №6-М/1 від 20.02.2020, п.4 вирішено дозволити ОСОБА_5 прибудувати до свого будинку жилу площу 25 кв.м. по АДРЕСА_2 . Наявна жила площа 20 кв.м. (а.с. 16 том 1).

Рішенням Ізмаїльського Виконкому міської ради народних депутатів №306 від 08.06.1983 «Про поділ домоволодінь на два самостійних, встановлення ідеальних часток на будівлі між співвласниками та виключення із власників», пунктом ІІ вирішено у зв`язку з до будівлею до основного будинку жилої будівлі на підставі рішення виконкому Ізмаїльської міської Ради народних депутатів №83/4 від 16.02.1968 року змінити ідеальні частки між співвласниками по АДРЕСА_3 , а саме: ОСОБА_14 - 17/50 частин; ОСОБА_5 - 1/2 частина; ОСОБА_16 - 2/25 частин; ОСОБА_15 - 2/25 частин (а.с. 25-26 том. 1).

Згідно висновку про реєстрацію будинку (домоволодіння) від 20.06.1983р., наданого Ізмаїльським МБТІ, відповідно до пред`явлених документів на будинок по АДРЕСА_3 , що розташований на земельній ділянці площею 620 кв.м., який належить на праві особистої власності ОСОБА_14 - 17/50 частин; ОСОБА_5 - 1/2 частина; ОСОБА_16 - 2/25 частин; ОСОБА_15 - 2/25 частин, підлягає реєстрації (а.с. 27 том 1).

Згідно свідоцтв про право особистої власності на жилий будинок за № 98 від 20.06.1983 власниками жилого будинку з будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 є: ОСОБА_14 - 17/50 частин; ОСОБА_5 - 1/2 частина; ОСОБА_16 - 2/25 частин; ОСОБА_15 - 2/25 частин (а.с. 28-31 том 1).

Згідно договору дарування від 06.12.1986 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №2/6472, ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_3 17/50 часток в АДРЕСА_1 , які належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.01.1984, реєстр №2/171 (а.с. 80 том 1).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Рік забудови житлового будинку 1890 рік (а.с. 41-44 том 1).

Комунальним підприємством «Ізмаїльське МБТІ» 20.09.2008 року виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 , з якого вбачається, що власниками є: ОСОБА_3 - 17/50 часток, ОСОБА_20 - 41/100 часток, ОСОБА_21 - 1/4 частки, загальна площа земельної ділянки 645 кв.м. (а.с. 75-81 том 1).

Згідно генерального плану (схеми) садибної ділянки №36-38, складеного 08.ІХ.1954р., у користуванні ОСОБА_5 , ОСОБА_15 . І ОСОБА_16 знаходиться земельна ділянка площею 308,8 кв.м., у користуванні ОСОБА_14 знаходиться земельна ділянка площею 311,2 кв.м. Загальна земельна площа 620,0 кв.м. (а.с. 83 том. 1). Згідно поповерхового плану на будову літ. «А» по АДРЕСА_1 , у користуванні ОСОБА_5 , ОСОБА_15 . І ОСОБА_16 знаходиться корисна площа 44,50 кв.м., у тому числі жила 28,40 кв.м., службова 16,10 кв.м. У користуванні ОСОБА_14 знаходиться корисна площа 35,50 кв.м., у тому числі жила 27,0 кв.м., службова 8,50 кв.м. (а.с. 84 том. 1).

Згідно рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №209 від 21.02.2000 року, передано земельну ділянку по АДРЕСА_3 площею 626 кв.м., яка знаходилася раніше у користуванні гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 безоплатно у загальну сумісну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель ОСОБА_2, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (а.с. 136 том. 1).

Рішенням №53887434 від 03.09.2020 державного реєстратора прав на нерухоме майно Ляшук О.О., Виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради Одеської області встановив, що відповідно до наданого державним реєстратором запиту №410 від 12.08.2020 року, зберігачем інвентаризаційних справ - КП "Ізмаїльське МБТІ" було надано лист - відповідь від 03.09.2020 року за №1007. Відповідно до вказаного листа, житловий будинок літ А. побудовано у 1890 році. При цьому, до складу вказаного будинку входить також прибудова літ."а", яка побудована у 1997 році (відповідно до матеріалів справи в експлуатацію не здавалась). Таким чином було встановлено факт проведення реконструкції об`єкту нерухомості та зведення прибудови літ. "а".

Як вбачається із п. 43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (затверджено постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 року), для державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт обов`язковим є подання документу, що посвідчує прийняття в експлуатацію об`єкту. Однак, у заявника та матеріалах справи такий документ відсутній. При цьому, відповідно до наданої інформації заявником, об`єкт нерухомого майна в експлуатацію після реконструкції не здавався. Враховуючи викладене, відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (а.с. 147 том 1).

Рішенням №209 від 21.02.2000 «Про передачу земельних ділянок у загальну сумісну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель», передано земельну ділянку по АДРЕСА_3 , площею 626 кв.м., яка знаходилася раніше у користуванні ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , безоплатно у загальну сумісну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та рекомендоване їм заказати технічну документацію для видачі державних актів на право загальної сумісної власності на землю (а.с. 148 том 1).

Листом виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області №13/02-24-104 від 18.01.2022, повідомлено, що площа земельної ділянки 656,0 кв.м. (відповідно до схеми генплану), яка розташована по АДРЕСА_1 , визначена орієнтовано, та буде точно визначена при виготовлені проекту землеустрою з урахуванням меж розташування будинків і споруд відносно червоних ліній, меж суміжних земельних ділянок, природних меж та інших територій відповідно до вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про землеустрій». (а.с. 223 том 1).

Згідно Архівного витягу із рішення виконкому Ізмаїльської міської ради, виданого КУ «Ізмаїльського архіву» Ізмаїльської міської ради №12/01-52-18 від 31.05.2022, Рішенням Виконкому Ізмаїльської міської ради народних депутатів №773 п.7 від 04.06.1993р. «Про капітальний ремонт жилих будинків з добудовою та збільшенням жилої площі» дозволено ОСОБА_3 добудувати веранду до розмірів 3,5х5,0м. (а.с. 70 том 2).

Згідно інформації КУ «Ізмаїльського архіву» Ізмаїльської міської ради №48/1 від 05.04.2023, в документах виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за 1968-1983 роки акт про прийняття в експлуатацію будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі якого прийняте рішення Ізмаїльської міської ради за №306 від 08.06.1983 року відсутній. Рішення Ізмаїльської міської ради, яким затверджено акт про прийняття в експлуатацію будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відсутнє (а.с. 168 том 2).

Рішенням Виконкому Ізмаїльської міської ради депутатів трудівників за №1762 від 22.11.1954 року «Про результати обміру земель будівельного кварталу №356 м. Ізмаїла » вирішено зареєструвати за землекористувачами по АДРЕСА_1, 625,70 кв.м. (а.с. 27 том 3).

Висновком судового експерта Цуркан В.І. за № 92/96-2019 за результатами експертного будівельно-технічного, земельно-технічного дослідження за зверненням ОСОБА_1 від 10.10.2019р. (а.с. 45-55 том 1), встановлено наступне.

За наданими для дослідження документами встановлено, що співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1 є:

- ОСОБА_16 з часткою 2/25 видане Ізмаїльським міським відділом комунального господарства свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок № 98 від 20.06.1983 року;

- ОСОБА_16 з часткою 2/25, посвідчений державним нотаріусом Ізмаїльського міською нотаріальною конторою (реєстр № 1-1527) договору дарування від 04.06.1985 року;

- ОСОБА_1 з часткою 1/4 посвідчене державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Єфіменко М.Д. (реєстр № 4/1057) свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.07.1997 року;

- ОСОБА_2 з часткою 1/4 посвідчений державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Єфіменко М.Д. (реєстр № 4/1057) свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.07.1997 року;

- ОСОБА_3 з часткою 17/50 посвідчений Ізмаїльською державною нотаріальною конторою (реєстр № 2/6472) договір дарування від 06.12.1986 року.

За наданих документів встановлено, що належні співвласникам домоволодіння по АДРЕСА_1 частки є вираженими в натурі наявними у них правовстановлюючими документами, а саме:

- у володінні та користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебуває частина житлового будинку літ. «А» з житловою прибудовою літ. «А1», навісом літ. «а1» та ґанком і з приміщеннями, позначеними в плані: №№ 1-коридор площею 8,8 кв. м., 7-житлова кімната площею 19,1 кв. м., 8-коридор площею 5,6 кв. м., 9-житлова кімната площею 8,4 кв. м., 10-комора площею 2,6 кв. м., 11-житлова кімната площею 14,9 кв. м., 12-житлова кімната площею 10,7 кв. м., 13-коридор площею 6,7 кв. м., загальною площею 76,8 кв. м., в тому числі житлової 44,7 кв. м.; господарські будівлі: сарай літ. «Г» з навісом літ. «г», літня кухня літ. «Д» з верандою літ. «д», гараж літ. «Ж»; господарські (надвірні) споруди: №1-ворота/хвіртка, №3-огорожа, №5-мостіння, №10-мостіння, №12-зливна яма (всього майна на суму 199497 грн. = 108135 грн. х 44,5 кв. м. / 82,3 кв. м. (літ. «А») + 54628 грн. (літ. «А1») + 9022 грн. (літ. «а1») + 15578 грн. (літ. «Г») + 2333 грн.(літ. «г») + 22367 грн.(літ. «Д»)+ 18546 грн.(літ. «д») + 5307 грн.(№1) + 2483 грн.(№3) + 4414 грн.(№5) + 1738 грн.(№10) + 4612 грн.(№12)) графічно зображено на рисунку 1;

- у володінні та користуванні ОСОБА_3 перебуває: частина житлового будинку літ. «А» з верандою літ. «а» і з приміщеннями, позначеними в плані: №№ 2-коридор площею 4,5 кв. м., 3-кухня площею 4,4 кв. м., 4-житлова кімната площею 12,7 кв. м., 5-житлова кімната площею 8,4 кв. м., 6-житлова кімната площею 7,8 кв. м., 14-коридор площею 0,9 кв. м., 15-коридор площею 8,2 кв. м., 16-санвузол площею 2,9 кв. м., загальною площею 49,8 кв. м., в тому числі житлової 28,9 кв. м.; господарські будівлі: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В» з ганком літ. «в», баня літ. «Е» з вбиральнею літ. «е» та навісом літ. «е1»; господарські (надвірні) споруди: №2-ворота, №4-мостіння, №6-огорожа, №7-огорожа, №8-ворота, №9-огорожа, №11-огорожа (всього майна на суму 136199 грн. = 108135 грн. х 37,8 кв. м. / 82,3 кв. м. (літ. «А») + 45016 грн. (літ. «а») + 128 грн. + 9581грн. (літ. «Б») + 6969 грн.(літ. «В») + 388 грн. + 4968 грн.(літ. «Е»)+ 1799 грн.(літ. «е») + 1714 грн. (літ. «е1») + 5307 грн. (№2) + 307 грн.(№4) + 4817 грн.(№6) +1204 грн.(№7) + 2053 грн.(№8) + 1611 грн. (№9) + 671 грн.(№11)) графічно зображено на рисунку 1.

Належні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будівлі забезпечені самостійними виходами на земельну ділянку, перебувають лише у їх володінні та користуванні і можуть розглядатись як окремий об`єкт нерухомого майна, аналогічно належні ОСОБА_3 будівлі та споруди перебувають лише у її володінні та користуванні і можуть розглядатись як окремий об`єкт нерухомого майна.

В ході натурного обстеження з`ясовано, що земельна ділянка при домоволодінні по АДРЕСА_1 з усіх сторін обмежена фізичними границями у вигляді огорож та стін будівель, за даними виконаних ПП «ТАЙЗЕР-ЕКСПО Україна» обмірів складає 0,0653 га, вказана земельна ділянка не є об`єктом права власності для власників будівель та споруд.

Ідеально, у відповідності до належних їм часток, співвласникам припадає:

- ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і з загальною часткою 33/50 0,0431 га (0,0653 га х 33/50);

- ОСОБА_3 з часткою 17/50 0,0222 га (0,0653 га х 17/50).

В ході натурного обстеження з`ясовано, що між співвласниками існує фактичний порядок користування земельною ділянкою при домоволодінні по АДРЕСА_1 , який на місцевості визначається лініями огорож та стін будівель, і за яким: у безпосередньому користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебуває частина земельної ділянки площею 0,0332 га, що на 0,0099 га (0,0332 га 0,0431 га) менше від ідеальної; у безпосередньому користуванні ОСОБА_3 перебуває частина земельної ділянки площею 0,0321 га, що на 0,0099 га (0,0331 га 0,0222 га).

Отже, згідно Висновку судового експерта Цуркан В.І. за № 92/96-2019 за результатами експертного будівельно-технічного, земельно-технічного дослідження за зверненням ОСОБА_1 від 10.10.2019р. встановлено, що з огляду на конфігурацію земельної ділянки та розташування в її межах належних сторонам будівель і споруд, а також з огляду на зміст поставленого питання щодо порядку користування земельною ділянкою у відповідності до часток у праві власності надається варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою при домоволодінні по АДРЕСА_1 , а саме:

1) Виділити у безпосереднє користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 частину земельної ділянки площею 0,0431 га з виходом (виїздом) на АДРЕСА_1, зовнішні межі якої визначаються за наведеними у таблиці 2 координатами їх поворотних точок відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року графічно зображено у додатку №1.

2) Виділити у користування ОСОБА_3 частину земельної ділянки площею 0,0222 га з виходом на АДРЕСА_1, зовнішні межі якої визначаються за наведеними у таблиці 3 координатами їх поворотних точок відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року графічно зображено у додатку №1.

Також у вказаному висновку зазначено, що належні, на підставі виданого Ізмаїльським міським відділом комунального господарства свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок № 98 від 20.06.1983 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльського міською нотаріальною конторою (реєстр № 1-1527) договору дарування від 04.06.1985 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Єфіменко М.Д. (реєстр № 4/1057) свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.07.1997 року, ОСОБА_1 41/100 частка та належна, на підставі посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Єфіменко М.Д. (реєстр № 4/1057) свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.07.1997 року, ОСОБА_22 1/4 частка домоволодіння по АДРЕСА_1 у складі: частини житлового будинку літ. «А» з житловою прибудовою літ. «А1», навісом літ. «а1» та ґанком і з приміщеннями, позначеними в плані: №№ 1-коридор площею 8,8 кв. м., 7-житлова кімната площею 19,1 кв. м., 8-коридор площею 5,6 кв. м., 9-житлова кімната площею 8,4 кв. м., 10-комора площею 2,6 кв. м., 11-житлова кімната площею 14,9 кв. м., 12-житлова кімната площею 10,7 кв. м., 13-коридор площею 6,7 кв. м., загальною площею 76,8 кв. м., у тому числі житлової 44,7 кв. м.; господарські будівлі: сарай літ. «Г» з навісом літ. «г», літня кухня літ. «Д» з верандою літ. «д», гараж літ. «Ж»; господарські (надвірні) споруди: №1-ворота/хвіртка, №3-огорожа, №5-мостіння, №10-мостіння, №12-зливна яма (всього майна на суму сто дев`яносто дев`ять тисяч чотириста дев`яносто сім грн., 00 коп.), з технічної точки зору, можуть бути виділені в окремий об`єкт нерухомого майна з реєстрацією під окремим реєстраційним номером та наданням окремої поштової адреси і закріпленням за ним частини земельної ділянки площею 0,0431 га з виходом (виїздом) на АДРЕСА_1 , зовнішні межі якої визначаються наведеними у таблиці 2 координатами їх поворотних точок відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року графічно зображено у додатку №1.

Значення площі частини земельної ділянки може бути уточнене при формуванні земельної ділянки у порядку, передбаченому статтею 79-1 Земельного кодексу України.

Відповідно належні, на підставі посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою (реєстр № 2/6472) договору дарування від 06.12.1986 року, ОСОБА_3 17/50 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 у складі: частини житлового будинку літ. «А» з верандою літ. «а» і з приміщеннями, позначеними в плані: №№ 2-коридор площею 4,5 кв. м., 3-кухня площею 4,4 кв. м., 4-житлова кімната площею 12,7 кв. м., 5-житлова кімната площею 8,4 кв. м., 6-житлова кімната площею 7,8 кв. м., 14-коридор площею 0,9 кв. м., 15-коридор площею 8,2 кв. м., 16-санвузол площею 2,9 кв. м., загальною площею 49,8 кв. м., в тому числі житлової 28,9 кв. м.; господарські будівлі: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В» з ганком літ. «в», баня літ. «Е» з вбиральнею літ. «е» та навісом літ. «е1»; господарські (надвірні) споруди: №2-ворота, №4-мостіння, №6-огорожа, №7-огорожа, №8-ворота, №9-огорожа, №11-огорожа (всього майна на суму сто тридцять шість тисяч сто дев`яносто дев`ять грн., 00 коп.), з технічної точки зору, можуть бути виділені в окремий об`єкт нерухомого майна з реєстрацією під окремим реєстраційним номером та наданням окремої поштової адреси і закріпленням за ним частини земельної ділянки площею 0,0222 га з виходом на АДРЕСА_1 , зовнішні межі якої визначаються наведеними у таблиці 3 координатами їх поворотних точок відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року графічно зображено у додатку №1.

Значення площі частини земельної ділянки може бути уточнене при формуванні земельної ділянки у порядку, передбаченому статтею 79-1 Земельного кодексу України.

Судовим розглядом справи також встановлено, що Листом судового експерта Цуркана В.І. від 24.05.2022, адресованого адвокату Константинову В.І. (представнику ОСОБА_17 ) (а.с. 62 том 2), повідомлено, що при проведенні дослідження та складанні вищевказаного висновку експерта з експертного будівельно-технічного, земельно-технічного дослідження № 92/96-2019 від 10.10.2019 року будівлі та споруди, які входять до складу належних ОСОБА_3 17/50 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 обстежувались лише зовні в межах візуальної доступності без доступу до приміщень. Правовстановлюючі документи, щодо належних ОСОБА_3 будівель та споруд у складі домоволодіння по АДРЕСА_1 для дослідження не надавались, а назва документу, на підставі якого вона є власником 17/50 часток вказаного домоволодіння повідомлялась у виданій комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» довідці про право власності від 27.08.2019 року, згідно з якою збудовані без дозвільних документів об`єкти відсутні. Висновок щодо технічної можливості виділу в окремий об`єкт нерухомості належних ОСОБА_3 17/50 часток домоволодіння надавався з огляду на вимоги пункту 3.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна. Перелік будівель і споруд, які входять до складу належних ОСОБА_3 17/50 часток домоволодіння визначався за принципом залишку на підставі даних виданого комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 29.07.2019 року технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 . Таким чином, до переліку будівель та споруд, які пропонувались до виділу в окремий об`єкт нерухомості у складі належних ОСОБА_3 17/50 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 було вписано, будівлі які перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_3 , у тому числі і прибудову літ. «а» (1997 року будівництва за даними технічного паспорту) з приміщеннями, позначеними в плані: №№ 14-коридор площею 0,9 кв.м., 15-коридор площею 8,2 кв.м., 16-санвузол площею 2,9 кв.м. Інформація про те, що прибудова літ. «а» у складі домоволодіння по АДРЕСА_1 була споруджена ОСОБА_3 у 1997 році, на підставі отриманого дозволу рішення Ізмаїльської міської ради № 773 від 24.06.1993 року, але не була здана в експлуатацію та з подальшою державною реєстрацією стала мені відома лише з Вашого запиту, отже не могла бути врахована на час складання висновку експерта.

Між тим, виходячи з викладеного, експерт просить при подальшому використанні складеного 10.10.2019 року висновку експерта з експертного будівельно-технічного, земельно-технічного дослідження, викладене у третьому абзаці розділу висновки вважати вірним у наступній редакції:

«Відповідно належні, на підставі посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою (реєстр № 2/6472) договору дарування від 06.12.1986 року, ОСОБА_3 17/50 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 у складі: частини житлового будинку літ. «А» з приміщеннями, позначеними в плані: №№ 2-коридор площею 4,5 кв. м., 3-кухня площею 4,4 кв. м., 4-житлова кімната площею 12,7 кв. м., 5-житлова кімната площею 8,4 кв. м., 6-житлова кімната площею 7,8 кв. м., 14-коридор площею 0,9 кв. м., загальною площею 37,8 кв. м., в тому числі житлової 28,9 кв. м.; господарські будівлі: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В» з ганком літ. «в», баня літ. «Е» з вбиральнею літ. «е» та навісом літ. «е-1»; господарські (надвірні) споруди: №2-ворота, №4-мостіння, №6-огорожа, №7-огорожа, №8-ворота, №9- огорожа, №11-огорожа (всього майна на суму дев`яносто одна тисяча сто вісімдесят три грн., 00 коп.), з технічної точки зору, можуть бути виділені в окремий об`єкт нерухомого майна з реєстрацією під окремим реєстраційним номером та наданням окремої поштової адреси і закріпленням за ним частини земельної ділянки площею 0,0222 га з виходом на АДРЕСА_1 , зовнішні межі якої визначаються наведеними у таблиці 3 координатами їх поворотних точок відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року - графічно зображено у додатку №1».

Також з матеріалів справи також вбачається, що Листом вищевказаного судового експерта Цуркана В.І. від 14.06.2022 (а.с. 66 том 2) повідомлено суд, що правовстановлюючі документи, щодо належних ОСОБА_3 будівель та споруд у складі домоволодіння по АДРЕСА_1 для дослідження не надавалась, а назва документу, на підставі якого вона є власником 17/50 часток вказаного домоволодіння повідомлялась у виданій комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» довідці про право власності від 27.08.2019 року., згідно з якою збудовані без дозвільних документів об`єкти відсутні. Висновок щодо технічної можливості виділу в окремий об`єкт нерухомості належних ОСОБА_3 17/50 часток домоволодіння надавався з огляду на вимоги пункту 3.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна. Перелік будівель і споруд, які входять до складу належних ОСОБА_3 17/50 часток домоволодіння визначався за принципом залишку на підставі даних виданого комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 29.07.2019 року технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 .

З метою усунення різночитань у вказаному висновку, експерт просить викладене у третьому абзаці розділу «Висновки» складеного 10.10.2019 року висновок експерта з експертного будівельно-технічного, земельно-технічного дослідження № 92/96-2019 та уточнення до нього щодо технічної можливості виділу в окремий об`єкт нерухомості належних ОСОБА_3 17/50 часток вважати виключеним і не приймати до уваги при подальшому розгляді оскільки, через відсутність доступу до належної їй частини домоволодіння експерт не мав змоги виконати її детальне обстеження на місці, а також оцінити зміст проектної, дозвільної та виконавчої документації щодо веранди літ. «а».

В подальшому Листом судового експерта Цуркан В.І. від 04.10.2022 (а.с. 118 том 2) повідомлено суд, що при складанні висновку експерта № 92/96-2019 року від 10.10.2019 року досліджувались лише надані для цього дослідження документи, перелік яких наведено у розділі «Вступ» вказаного висновку експерта, а саме: технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 , виданий КП Ізмаїльське МБТІ» станом на 29.07.2019 року; посвідчений нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Пелих А.В. (реєстр №1-1527) договір дарування від 04.06.1985року; посвідчений державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Єфіменко М.Д. (реєстр № 4/1057) свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.07.1997року; видане Ізмаїльським міським відділом комунального господарства свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок №98 від 20.06.1983 року; видана КП «Ізмаїльське МБТІ» довідка №1027 про право власності від 27.08.2019 року; видана КП «Ізмаїльське МБТІ» довідка щодо інвентаризаційної вартості об`єкту нерухомого майна від 02.08.2019р. (вих. №1027); план земельної ділянки по АДРЕСА_1 відведеного рішенням Виконкому Ізмаїльської міської ради під будівництво будинку; складений ПП «ТАЙЗЕР-ЕКСПО Україна» план зовнішніх меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Також, ним досліджувались долучені до адвокатського запиту адвоката Константинова В.І. таки документи: копія рішення Ізмаїльської міської ради №773 від 24.06.1993 року та копія рішення Державного реєстратора у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 53887434 від 03.09.2020 року. Інших документів щодо домоволодіння по АДРЕСА_1 , ним не досліджувалось. Питання щодо самочинності будівництва тих чи інших об`єктів нерухомості перебувають поза межами компетенції експерта. В ході дослідження на місці будівлі та споруди, які є складовою 17/50 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 не досліджувались, з приводу цього експертом до суду було направлені відповідні пояснення у листі від 14.06.2022 року. При вирішенні питання щодо порядку користування земельною ділянкою експерт керувався вимогами статті 120 Земельного кодексу Україні, про що зазначено у висновку експерта, але при цьому у тому ж висновку експерта повідомляється про наявність фактичного користування:

«В ході натурного обстеження з`ясовано, що між співвласниками існує фактичний порядок користування земельною ділянкою при домоволодінні по АДРЕСА_1 , який на місцевості визначається лініями огорож та стін будівель, і за яким: у безпосередньому користуванні ОСОБА_2 , ОСОБА_23 перебуває частина земельної ділянки площею 0,0332 га, що на 0,0099 га (0,0332 га - 0,0431 га) менше від ідеальної; у безпосередньому користуванні ОСОБА_3 перебуває частина земельної ділянки площею 0,0321 га, що на 0,0099 га (0,0331 га - 0,0222 га). Питання щодо відповідності вимогам державних будівельних норм безпосередньо літньої кухні літ. «Д» не було предметом виконаного 10.10.2019 року дослідження.

Крім того, Листом судового експерта Цуркан В.І. від 18.10.2022 (а.с. 225 том 2) також повідомлено суд, що у висновку експерта № 92/96-2019 року від 10.10.2019 року помилково записано (літ. «в») цей запис не ідентифікує ганок, оскільки ганки не потребують літерного позначення. Прибудови літ. «в» до сараю літ. «В» в наданому для дослідження технічному паспорті не було, про що свідчать дані таблиці 1 у висновку експерта.

Матеріалами справи також встановлено, що ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.06.2020 було задоволено клопотання ОСОБА_3 про призначення судової будівельно - технічної експертизи (Том І: а.с. 108-109).

Так, Висновком судового експерту Гончар Н.В. від 05.11.2020 р. №107 будівельно-технічної експертизи встановлено наступне (Том І: а.с. 119-131).

Під час проведення обстеження встановлений існуючий порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками розташованого на ній житлового будинку за допомогою встановлених огорож, що утворюють фактично відокремлені земельні ділянки співвласників з окремими входами та в`їздами на земельну ділянку.

Згідно наданої геодезичної зйомки, виконаної ФОП ОСОБА_10 (додаток 1), загальна площа земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 складає 0,0664 га.

Площа земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 становить - 0,0333 га.

Площа земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_3 складає 0,0331 га.

Існуючий встановлений порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , між співвласниками розташованого на ній житлового будинку наведений в додатку 1.

Згідно договору дарування від 04.06.1985р. (стор. 11-12 справи), свідоцтва про право на спадок по закону від 28.07.1997р. (стор. 13 справи), свідоцтва про право на спадок за законом від 14.01.1984р. (стор. 20 справи), договору дарування від 19.02.1990р. (стор. 21-22 справи) площа земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок по АДРЕСА_1 складає 620 кв.м.

Згідно наданого генерального плану садибної ділянки АДРЕСА_6 ) станом на 22.09.1970р. (стор. 83 справи), площа земельної ділянки за даною адресою складає 620 кв.м.

На генеральному плані садибної ділянки АДРЕСА_6 ) станом на 22.09.1970р. (стор. 83 справи), вказано: «1) В користуванні гр.-н ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 знаходиться земельна ділянка, площею 308,8 кв.м. 2) В користуванні гр.-на ОСОБА_14 знаходиться земельна ділянка, площею 311,2 кв.м».

На стор. 85 справи наданий лист підрахунку площі земельної ділянки по фактичному користуванню по АДРЕСА_3 станом на 23.09.1970р., в якому наведена лінія поділу земельної ділянки, довжинами: - 17,8 м (лінія всередині ділянки, яка паралельна АДРЕСА_2 ); - 17,6 м (лінія всередині ділянки, частково проходить по внутрішнім стінам житлового будинку літ. «А»), яка паралельна АДРЕСА_7 .

Згідно відомостей, наведених на даному листі: в користуванні гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 знаходиться земельна ділянка, площею 308,8 кв.м.; в користуванні гр. ОСОБА_14 знаходиться земельна ділянка, площею 311,2 кв.м.

Згідно виписки з рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 21.02.2000р. №209 «Про передачу земельних ділянок в загальну спільну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель» (додаток 3): передати земельну ділянку по АДРЕСА_3 , площею 626 кв.м. безоплатно в загальну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Аналізуючи надані документи, встановлено: 1. за час експлуатації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки збільшилась на 44 кв.м. (відносно відомостей, вказаних в документах про право власності) та на 38 кв.м. (відносно площі земельної ділянки, вказаної в рішенні виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради (додаток 3). 2. збільшення земельної ділянки відбулось за рахунок зміни довжини меж земельної ділянки (відносно відомостей, вказаних в генеральному плані садибної ділянки АДРЕСА_6 (зараз - АДРЕСА_1 ) станом на 22.09.1970р. (стор. 83 справи),

Площа земельної ділянки, яка знаходиться в фактичному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є власниками частини домоволодіння після ОСОБА_5 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 станом на час проведення експертизи збільшилась на 24,2 кв.м. в порівняні з відомостями, вказаними в листі підрахунку площі земельної ділянки по фактичному користуванню по АДРЕСА_6 станом на 23.09.1970р. (стор. 85 справи) та генеральному плані садибної ділянки АДРЕСА_6 (зараз - АДРЕСА_1 ) станом на 22.09.1970р. (стор. 83 справи).

Площа земельної ділянки, яка знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_24 , яка є власником частини домоволодіння після ОСОБА_8 станом на час проведення експертизи збільшилась на 19,8 кв.м. в порівнянні з відомостями, вказаними в листі підрахунку площі земельної ділянки по фактичному користуванні по АДРЕСА_6 станом на 23.09.1970р. (стор. 85 справи) та генеральному плані садибної ділянки АДРЕСА_6 (зараз - АДРЕСА_1 ) станом на 22.09.1970р. (стор. 83 справи).

Враховуючи вище приведене, експерт вважає, що земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 626 кв.м., яка передана рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №209 від 21.02.2000р. (додаток 3) повинна бути поділена згідно первісним часткам - по 1/2 із збереженням існуючої лінії поділу. Виділ частки ОСОБА_3 в окремий об`єкт нерухомості можливий при існуванні фактично відокремленої земельної ділянки. Площа земельної ділянки ОСОБА_3 , що пропонується до виділу, повинна складати 626 кв.м./2 = 313 кв.м. Можливо виділити в окремий об`єкт нерухомості з присвоєнням окремого реєстрового номеру та поштової адреси 17/50 частин житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_3 у складі наступних приміщень: будинок літ. «А» з верандою літ. «а» і з приміщеннями, позначеними в плані №№2-коридор, площею 4,5 кв.м., 3-кухня, площею 4,4 кв.м., 4-житлова кімната, площею 12,7 кв.м., 5 житлова кімната площею 8,4 кв.м., 6-житлова кімната, площею 7,8 кв.м., 14-коридор, площею 0,9 кв.м., 15-коридор, площею 8,2 кв.м., 16-санвузол, площею 2,9 кв.м., загальною площею 49,8 кв.м., в тому числі житлової 28,9 кв.м.; господарські будівлі: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В» з ганком літ. В2, баня літ. «Е» з вбиральнею літ. «е» та навісом літ. «е-1»; господарські (надвірні) споруди: №2 - ворота, №4 - мостіння, №6 - огорожа, №7 - огорожа, №8 - ворота, №9 - огорожа, №11 огорожа.

Згідно наданої геодезичної зйомки, виконаної ФОП ОСОБА_10 (додаток 1), загальна площа земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , складає 0,0664 га.

Площа земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 становить - 0,0333 га. Площа земельної ділянки, яка знаходиться в фактичному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 станом на час проведення експертизи збільшилась на 24,2 кв.м.

Площа земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_3 складає 0,0331 га. Площа земельної ділянки, яка знаходиться в фактичному користуванні ОСОБА_3 станом на час проведення експертизи збільшилась на 19,8 кв.м.

Згідно відповіді судового експерту Гончар Н.В. від 13.09.2022 р. на питання суду за будівельно-технічною експертизою (а.с. 112-114), при дослідженні матеріалів справи, зокрема технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 станом на 29.07.2019 р. (стор. 41-44 справи), на який іде посилання в висновку експерта на стор. 6 висновку експерта, штампа «Самочинно збудовано» не існує. При розгляді питання про можливість виділу в окремий об`єкт нерухомості з присвоєнням окремого реєстрового номеру та поштової адреси 17/50 частин житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_3 розглядалась саме технічна можливість виділу, а саме, відповідність нормативним вимогам частки, що виділяється. Під час проведення дослідження про можливість виділу частки в окремий об`єкт нерухомості, досліджувався наведений в ухвалі суду варіант виділу та визначалась відповідність технічної можливості виділу нормативним документам в будівництві з врахуванням відсутності штампа «Самочинне будівництва» в технічному паспорті. Згідно п. 2.3. Інструкції «Щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна»: «2.3. Не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнанні права власності на них відповідно до закону». Під час проведення дослідження, не було встановлено факту самочинного будівництва (відсутній штамп «Самочинно збудовано» в технічному паспорті; в питанні 1 вказано, що збільшення прибудови відбувалось на підставі рішення Ізмаїльської міської ради №773 від 24.06.1993 р., тобто не самочинно.

Також матеріалами справи встановлено, що у письмових роз`ясненнях за висновком будівельно-технічної експертизи №107 від 05.11.2020р. (а.с. 122-125 том 2) судовий експерт Гончар Н.В. зазначила, що веранда літ. «а» була врахована в варіанті виділу, в зв`язку з тим, що: дана веранда вказана в ухвалі суду; штамп «Самочинно збудовано» в технічному паспорті, що існує в матеріалах справи відсутній. В разі наявності дозволу на виконання будівельних робіт, будівництво не є самочинним в зв`язку з тим, що дані роботи виконувались з дозволом, а не самочинно. При встановленій загальній площі земельної ділянки 664 кв.м., ОСОБА_3 фактично використовує 331 кв.м., що не перебільшує частку 1/2, яка визначена первинними документами, при цьому, згідно методичних рекомендацій, надлишок також має ділитись пропорційно відповідно до первинних документів, тобто навпіл. Судовий експерт не вказує в висновку експерта координати поворотних точок, тому що дані знання відносяться до компетенції інженера-геодезиста. Посилання на геодезичний звіт зі всіма геодезичними промірами та системою координат є в висновку експерта (арк. 21 висновку експерта: Згідно наданої геодезичної зйомки, виконаної ФОП ОСОБА_10 (додаток 1)). Крім того, дослідження визначення відповідності розташування літньої кухні літ. «Д» відносно стіни приміщення співвласника нормативно-правовим вимогам в галузі будівництва не проводилось під час виконання дослідження та надання висновку експерта №107 від 05.11.2020р. в зв`язку з відсутністю такого питання в Ухвалі суду.

Листом вищевказаного судового експерта Гончар Н.В. , зареєстрованого 07.12.2023 року (а.с. 245-246 том 2) повідомлено суд, що в питанні №1 ухвали суду від 16.06.2020р. про призначення судової будівельно-технічної експертизи за матеріалами цивільної справи №946/1772/20 вказано про можливість виділу будівель та споруд, в тому числі і сарай літ. «В» з ганком літ. В2. Ганок це трохи піднятий над землею майданчик перед вхідними дверима в будівлю, часто з навісом для захисту від опадів. В наданому технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 станом на 29.07.2019 року, на схемі розташуванні будівель та споруд поруч з сараєм літ. «В» наявний вхідний майданчик без вказання літери. На останньому листі наданого технічного паспорта в розділі: Характеристики будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами наведений існуючий сарай літ. «В», 1961 року побудови, площею забудови 13,7 м2 з ганком без вказання літери, 1997 року побудови, площею забудови 1,1 м2 (додаток 1). В зв`язку з відсутністю всіх матеріалів інвентаризаційної справи за даною адресою, визначити, чи відсутня літ. «В2», яка позначає існуючий ганок до сараю літ. «В» в інших матеріалах інвентарної справи не надається можливим. Згідно наданого технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 станом на 29.07.2019 року присвоєння літери ганку до сараю літ. «В» - відсутнє, проте сам ганок існує. Під час складання висновку, експерт відповідає на задані питання, тому, ймовірно, буква, що позначає ганок, була переписана з Ухвали суду чи прийнята відповідно до відомостей, які, можливо, існували в інших матеріалах інвентарної справи. Ганок літ. «В2» - це відкрита прибудова (майданчик) до входу в сарай літ. «В», площею 1,1 м2, про що зазначено в технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 станом на 29.07.2019 року.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 .

Так, відповідно до положень ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною 1 ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Згідно із ч.2 ст.364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст.181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

В постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що «відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.»

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі Інструкція).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України.

Враховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

За змістом ч.1 ст. 376 ЦК України самочинним вважається будівництво жилого будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої із зазначених умов.

Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, спричиняє визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього як на об`єкт нерухомості (ч.2 ст. 376 ЦК України).

Слід зазначити, що в розумінні ч.1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об`єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року № 146 (далі Методичні рекомендації).

Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм України В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, відповідно до якого реконструкція це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Отже, норма ч.1 ст. 376 ЦК України застосовується й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо) (розділ 3.4 Методичних рекомендацій).

При цьому за змістом ч.1 ст. 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 року у справі № 6-286цс15.

Велика палата Верховного суду в постанові від 23.06.2020 року по справі № 680/214/16 (п. 55.) вже звертала увагу на те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права. Зміст приписів статті 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного (див. постанову від 7 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 (пункти 6.31- 6.33)).

Відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, спричиняє визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК України).

Самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 року у справі № 6-286цс15.

Згідно п. 3.2. Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 р. № 127, індивідуальні (садибні) будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року не належать до самочинного будівництва.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_3 зазначає, що посилання на ст. 376 ЦК України є незаконним та необґрунтованим, оскільки жодної вимоги ст. 367 ЦК України неюпорушено не було. Порушень суспільних інтересів або прав інших осіб при прибудові веранди літ. «а» не виявлено і не встановлено та органи державної влади або фізичні особи не зверталися до суду із позовом про проведення перебудови. Навпаки, в матеріалах справи є відповідно дозвільні документи на прибудову веранди літ. «а». На теперішній час розміри веранди літ. «а» складають 4,27 х 3,85 м замість 5,0 х 3,5 м. Однак таке незначне відхилення від проекту не є істотним та не порушує прав співвласників житлового будинку та суспільних інтересів, тому веранда літ. «а» не є самочинним будівництвом в розумінні ст. 376 ЦК України та є складовою частиною житлового будинку літ. «А», яке підлягає поділу та не підлягає здачі до експлуатації. Зазначає, що веранду літ. «а» прибудовано за дозволом та за рішенням Ізмаїльської міської ради на земельної ділянці, переданої для будівництва житлового будинку з надвірними спорудами, без істотного відхилення від проекту, без істотного порушення будівельних норм та правил, що не суперечить суспільним інтересам, не порушує права інших осіб, власник земельної ділянки з 1993 року до теперішнього часу не звертався за проведенням відповідної перебудови, тому це приміщення не є самочинним. Крім того, веранда літ. «а», яка є складовою частиною житлового будинку літ. «А» не може бути зданою до експлуатації окремо від житлового будинку. Крім того, веранда літ. «а», яка є складовою частиною житлового будинку літ. «А» не може бути зданою до експлуатації окремо від житлового будинку.

Проте вказані доводи скаржниці є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, дійсно з матеріалів справи вбачається, що веранда літ. «а» збудована на підставі рішення Ізмаїльської міської ради №773 від 24.06.1993р. (інвентаризаційна справа КП «Ізмаїльське МБТІ» а.с.166), що підтверджується ескізом від 24.10.2008р., де вказано рік побудови 1997р. При цьому, за проектованими розмірами веранда літ. «а» повинна становити 3,5м на 5,0 м., однак веранда літ. «а» за фактичними розмірами збудована із відхиленням від розмірів, які надавались у дозволі, а саме: 3,85 м на (4,27 м + 0,45м) =4,72м (виступ іншої частини), що з однієї сторони збільшено її розмір на 0,35м., що підтверджується копією поверхового плану технічного паспорту від 29.07.2019р.

Отже, з матеріалів технічної інвентаризації, проведеної КП «Ізмаїльське МБТІ» 29.07.2019 року вбачається, що по АДРЕСА_1 є житловий будинок, який був побудований в період часу з 1890 року по 1991 рік, а саме житловий будинок літ «А» побудовано у 1890 році, при цьому, до складу вказаного будинку входить також прибудова літ. «а», яка побудована у 1997 році та відповідно до матеріалів справи в експлуатацію не здавалась, встановлено факт проведення реконструкції об`єкту нерухомості та зведення прибудови «а», з розмірами, дозвіл на які компетентними органами не надавався.

Вищевказане також підтверджується й рішенням №53887434 від 03.09.2020 державного реєстратора прав на нерухоме майно Ляшук О.О., що стало підставою для відмови у державній реєстрації права власності на житловий будинок (а.с. 147 том 1).

У пункті 6 переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017р. № 406, визначено, що не потребують документів та не підлягають прийняттю в експлуатацію зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд без влаштування фундаментів, зокрема навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, гаражів, а також свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям, погребів, входів до погребів, воріт, хвірток, приямків, терас, ґанків - щодо індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків.

Згідно з листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України «Щодо оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію» № 12/5-126 від 23.03.1999 р. по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається ліцензованою організацією.

Велика палата Верховного суду в постанові від 23.06.2020 року по справі №680/214/16 (п. 55.) вже звертала увагу на те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права. Зміст приписів статті 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного (див. постанову від 7 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 (пункти 6.31- 6.33)).

Таким чином, не підлягає здачі в експлуатацію об`єкти лише до 1992 року, а в даному випадку як вірно встановлено судом, деякі об`єкти, які входять до складу житлової прибудови літ. «А-1» побудовані після 1992 року, а саме: веранда літ. «а» в 1997р., доказів в здачу в експлуатацію суду не надано, а отже є самочинно збудованою/реконструйованою, яка не є об`єктом права власності та не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 Цивільного кодексу України.

У зв`язку із вищевикладеним, судом вірно встановлено, що позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки до складу зазначених об`єкту нерухомого майна входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

Безпідставними є і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про те, що суд приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову назавжди позбавив ОСОБА_17 права на захист свого порушеного права, оскільки якщо ОСОБА_3 відмовляється здавати до експлуатації свою веранду літ. «а», то ОСОБА_17 не зможуть розпоряджатися своїм майном, крім того при набутті законної сили рішення суду, ані ОСОБА_17 , ані ОСОБА_3 не зможуть звернутися до суду із позовом про виділ в окремий об`єкт нерухомості. Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є усталений порядок користування майном, встановлений порядок користування житловим будинком та господарськими будівлями ще з 1955 року, розмір часток співвласників не оспорюється, оскільки був здійснений перерахунок ще у 1983 році, технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників зазначено у висновку судового експерта Цуркана В. І. за N?92/96-2019 від 10.10.2019р. Не зважаючи на ці всі підстави, які були наявні в матеріалах вказаної цивільної справи, ОСОБА_17 було відмовлено у позові.

Вищевказані доводи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є безпідставними.

Так, згідно з ч.1 ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №209 від 21.02.2000 року передано земельну ділянку по АДРЕСА_3 (нова назва АДРЕСА_1 площею 626 кв.м. безоплатно у загальну сумісну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Згідно висновку судового експерту Гончар Н.В. від 05.11.2020 р. №107 будівельно-технічної експертизи, площа земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 становить - 0,0333 га., площа земельної ділянки, яка знаходиться в фактичному користуванні ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , станом на час проведення експертизи збільшилась на 24,2 кв.м. Площа земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_3 складає 0,0331 га, площа земельної ділянки, яка знаходиться в фактичному користуванні ОСОБА_3 станом на час проведення експертизи збільшилась на 19,8 кв.м.

Тобто сторонам передано 626 кв.м. земельної ділянки, а фактично сторонами зайнято більша площа земельної ділянки та сторонами не виконано вимоги щодо замовлення технічної документації для отримання державних актів на землю, то для недопущення надання в користування земельної ділянки більшої ніж передано відповідним рішенням.

З огляду на те, що позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ставиться вимога про виділення у користування земельної ділянки, яка є більшою за розмір, ніж виділено по рішенню Ізмаїльської міської ради від 2000 рік, тому суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що така вимога не підлягає задоволенню. Доказі правомірності встановлення порядку користування саме земельною ділянкою визначеного розміру суду не надано.

Більш того, існування самочинних споруд впливає на можливість поділу будинку, визначення розміру земельної ділянки залежить від прав на будинок, а тому і з цих підстав вимоги не підлягають задоволенню.

ОСОБА_3 не позбавлена права здачі прибудови до експлуатації.

З урахуванням встановленого, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 .

Інші доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_25 є недоведеними, а тому їх треба залишити без задоволення.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг відсутні.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06.03.2025

Головуючий

Судді: