Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1517/25
Провадження № 2/494/765/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2025 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді - Римаря І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Антонишиної І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №494/1517/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК АЙКОНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

11.07.2025 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК АЙКОНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

11.07.2025 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана для розгляду судді Римар І.А.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 24.07.2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду.

Суд також вважає зазначити, у зв`язку з надмірним навантаженням справами, яке виходить за межі фізичної можливості розгляду кожної справи у розумні строки, оскільки у Березівському районному суді Одеської області наразі працює 2 (два) судді (за штатом 4 (чотири)), та які є водночас слідчими суддями, постійним відключенням електроенергії та повітряними тривогами на території Одеської області, тому суд позбавлений можливості проводити розгляд справи в розумні строки визначені ЦПК України.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 05.11.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25.09.2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1023664 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується їх дотримуватись. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту 3500.00 грн; строк кредиту - 15 днів; цільове призначення на споживчі потреби; стандартна процентна ставка 1.90% в день. 28.04.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-28/04/2021, згідно умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором №1023664 від 05.09.2020 року укладеним з ОСОБА_1 28.04.2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відступило право вимоги до відповідача ТОВ «ФК АЙКОНС», у зв`язку з чим останнє набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 . Взяті на себе зобов`язання, відповідно до кредитного договору відповідач не виконав, тобто не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 21.03.2025 року утворилась заборгованість, що у загальному розмірі становить 10482.50 грн, яка складається: 3500.00.грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 997.50 грн. заборгованість за комісіями і відсотками; 5985.00 грн. прострочена заборгованість за процентами. Всупереч умовам договору позики відповідач не виконав свого зобов`язання. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вищевказаним кредитним договором, сплачений при поданні позовної заяви до суду судовий збір.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 03.02.2026 року.

У судове засідання 09.12.2025 року представник позивача не з`явився, однак в прохальній частині відповіді на відзив від 23.09.2025 року просив судове засідання проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, також просив з відповідача стягнути понесені судові витрати (а.с.69).

У судове засідання 09.12.2025 року відповідач не з`явився, однак 09.12.2025 року від його представника надійшла заява про розгляд справи без його участі, у задоволенні позову просила відмовити (а.с.92). Також 15.09.2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказала, що заперечує проти задоволення позовної заявив повному обсязі, так як ОСОБА_1 взагалі не брав кредитні кошти у позивача та не укладав жодних кредитних договорів з ТОВ «Лінеура Україна». У позовній заяві позивач не надав доказів погодження умов договору шляхом накладення електронного підпису, відсутність такого підпису суперечить нормам законодавства. Таким чином, з наданих позивачем документів не можливо встановити наявність волевиявлення ОСОБА_1 на укладення кредитного договору, оскільки відсутні відповідні докази. Також матеріали справи не містять підтвердження перерахування коштів відповідачу, не надано доказів на підтвердження розміру кредиту, розрахунок заборгованості не є первинним документом, на підтвердження отримання кредиту, отже є неналежним доказом існування боргу. Представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 6000 .00 грн. (а.с.54-58).

23.09.2025 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, зазначив, що вважає відзив на позов безпідставним та необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню. Згідно матеріалів справи, між первісним кредитором та відповідачем укладено кредитний договір в електронній формі, підписання якого здійснювалось шляхом застосування електронного підпису відповідача, який сформовано із використанням одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефону, вказаний ОСОБА_1 під час укладення договору. Відповідач діючи добровільно, без жодного зовнішнього тиску чи примусу, перейшов на офіційний сайт первісного кредитора, де самостійно обрав бажану суму кредиту та строк кредитування, таким чином договір укладено у встановленому законом порядку. Обставини укладення договору відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Доводи ОСОБА_1 щодо неукладеності кредитного договору є безпідставними, оскільки сторони узгодили розмір кредиту та умови кредитування. Згідно листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» підтверджується, що 05.09.2020 року на карткових рахунок відповідача проведено транзакцію на суму 3500.00 грн., отже первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору. Наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення відповідачем кредитного договору та факт існування заборгованості. Представник позивача просить позовні вимоги до ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі, також просить стягнути понесені судові витрати (а.с.62-69).

Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

За таких обставин, у зв`язку з воєнним станом на території України, з урахуванням заяви представника позивача та представника відповідача про розгляд справи за їх відсутності, суд дійшов висновку про розгляд справи за їх відсутності, за наявними в матеріалах справи доказами.

В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Врахувавши думку представника позивача, викладену ним в його письмовій заяві, відзив представника відповідача, відповідь на відзив представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.09.2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1023664 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, Підписуючи договір відповідач підтвердив, що ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується їх дотримуватись. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту 3500.00 грн; строк кредиту - 15 днів; цільове призначення на споживчі потреби; стандартна процентна ставка 1.90% в день (а.с.13 зворотній бік - 17).

Пунктом першим частини першої статті 512 Цивільного кодексу України ( далі ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

28.04.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-28/04/2021, згідно умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором №1023664 від 05.09.2020 року укладеним з ОСОБА_1 28.04.2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відступило право вимоги до відповідача ТОВ «ФК АЙКОНС», у зв`язку з чим останнє набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 (а.с.19 зворотній бік-23, 11 зворотній бік-13).

Відповідно до витягу Реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги №01-28/04/2021 від 28.04.2021 року, ТОВ «ФК АЙКОНС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10482.50 грн. (а.с.9 зворотній бік).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина перша статті 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно частни першої статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною першою ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

ТОВ «ФК АЙКОНС» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов`язань належним чином не виконував.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено: «Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів…».

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем в сумі 10482.50 грн, яка складається: 3500.00.грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 997.50 грн. заборгованість за комісіями і відсотками; 5985.00 грн. прострочена заборгованість за процентами.

Факт наявності заборгованості підтверджуються договором кредитним договором №1203664 від 05.09.2020 року та розрахунком заборгованості за договором (а.с.70-71).

Таким чином, відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір -це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Суд відхиляє позицію представника відповідача викладену у відзиві, про те, що ОСОБА_1 не укладав кредитний договір, оскільки кредитний договір підписано відповідачем та укладено відповідно до вимог укладення електронних договорів у відповідності з Законом України «Про електронну комерцію», а сам договір містить всі дані про умови платності користування позиченими коштами.

Посилання представника відповідача на відсутність первинних бухгалтерських документів, оформлених відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" також не заслуговують на увагу.

Передача коштів при укладенні електронних кредитних договорів (особливо з мікрофінансовими організаціями) зазвичай підтверджується комплексом доказів, що демонструють факт переказу коштів від кредитора до позичальника через платіжну систему або інші канали.

У постанові від 12 червня 2023 року у справі № 263/3470/20 Верховний Суд, відхиляючи доводи касаційної скарги про відсутність у справі бухгалтерських документів про видачу кредиту, зазначив таке. Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «;Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Згідно з пунктом 3 статті 13 Закону продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку. Зазначивши, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом щодо регулювання спірних правовідносин, Верховний Суд визнав посилання заявника на статтю 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» безпідставним.

Надані позивачем докази, зокрема розрахунок заборгованості за договором, у своїй сукупності свідчать про виконання первісним кредитодавцем обов`язку щодо перерахування кредитних коштів на рахунок клієнта (відповідача).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між позивачем та ОСОБА_1 кредитного договору, отримання відповідачем коштів та їх неповернення банку, тобто невиконання відповідачем умов укладеного договору позики, у зв`язку з чим нарахована банком заборгованість підлягає стягненню з відповідача.

З огляду на вищевказане суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК АЙКОНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно задовольнити та стягнути з останнього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК АЙКОНС"заборгованість у розмірі 10482 грн. 50 коп.

Разом з цим, з відповідача відповідно до статті 141 ЦПК України, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., сплачений Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК АЙКОНС"при зверненні з позовом до суду.

Згідно з ч. 2 та ч. 3ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що розмір таких витрат на суму 10500.00 грн. є завищеним, не в повній мірі відповідає складності даної справи та критерію розумності, а відтак суд дійшов висновку про відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500.00 грн.

Керуючись статями 10, 11, 169, 209, 212, 214, 215, 224 ЦПК України, статями 526, 530, 1046,1048-1050 ЦК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК АЙКОНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК АЙКОНС" (, місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, 12 , нежитлове приміщення 1008) заборгованість за кредитним договором №1023664 від 05.09.2020 року в розмірі 10482 (десять тисяч чотириста вісімдесят дві) гривні 50 копійок, яка складається:

-3500 грн. 00 коп. прострочена заборгованість за сумою кредиту;

-997грн 50 коп. заборгованість за комісіями і відсотками;

-5985 грн 00 коп. прострочена заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК АЙКОНС" (, місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, 12 , нежитлове приміщення 1008) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп.

В іншій частині вимог позовної заяви відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК АЙКОНС" (, місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, 12 , нежитлове приміщення 1008).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Суддя І.А. Римар