Справа № 650/1432/25
провадження № 2/650/1221/25
УХВАЛА

про повернення до з`ясування обставин у справі

05 грудня 2025 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі головуючого судді Сікори О.О.,

за участю секретаря Завістовської Л.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Олександрівка в межах цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РОДИНА ІР» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , треті особи: Державний реєстратор Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області Розковенко Олександр Сергійович, Державний реєстратор Високопільської селищної ради Бериславського району Херсонської області Бордейчук Оксана Арутюнівна про визнання недійсним додаткових угод до договорів оренди землі, скасування рішень про державну реєстрацію, питання про затвердження мирових угод,

встановив:

13 березня 2025 року ТОВ «РОДИНА ІР» звернулось до суду із вказаним позовом в якому просить:

Визнати недійсними:

додаткову угоду від 10 січня 2025 року укладену між ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Договору оренди землі від 07 жовтня 2018 року;

додаткову угоду від 10 січня 2025 року укладену між ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: 74111, Херсонська область, с. Новопавлівка) до Договору оренди землі від 05 жовтня 2018 року;

додаткову угоду від 10 січня 2025 року укладену між ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: 74111, Херсонська область, село Новопавлівка) до Договору оренди землі від 15 жовтня 2018 року;

додаткову угоду від 13 січня 2025 року укладену між ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Договору оренди землі від 05 жовтня 2018 року;

додаткову угоду від 03 лютого 2025 року укладену між ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) до Договору оренди землі від 15 жовтня 2018 року;

додаткову угоду від 12 січня 2025 року укладену між ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_5 ) до Договору оренди землі від 05 листопада 2018 року;

додаткову угоду від 03 лютого 2025 року укладену між ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: 74111, Херсонська область, с. Новопавлівка) до Договору оренди землі від 05 жовтня 2018 року;

додаткову угоду від 03 лютого 2025 року укладену між ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_9 , місце проживання: 74111, Херсонська область, с. Новопавлівка) до Договору оренди землі від 03 грудня 2018 року;

додаткову угоду від 03 лютого 2025 року укладену між ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_9 , місце проживання: 74111, Херсонська область, с. Новопавлівка) до Договору оренди землі від 03 грудня 2018 року;

додаткову угоду від 03 лютого 2025 року укладену між ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) ОСОБА_13 (РНОКПП НОМЕР_10 , місце проживання: 74111, Херсонська область, с. Новопавлівка) до Договору оренди землі від 05 жовтня 2018 року;

додаткову угоду від 03 лютого 2025 року укладену між ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_11 , місце знаходження: АДРЕСА_6 ) до Договору оренди землі від 05 жовтня 2018 року;

додаткову угоду від 03 лютого 2025 року ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_12 , місце проживання: 74111, Херсонська область, с. Новопавлівка) до Договору оренди землі від 27 листопада 2018 року;

додаткову угоду від 14 січня 2025 року укладену між ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) ОСОБА_17 (РНОКПП НОМЕР_13 , місце проживання: 74111, Херсонська область, с. Новопавлівка) до Договору оренди землі від 05 жовтня 2018 року;

додаткову угоду від 07 лютого 2025 року укладену між ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) ОСОБА_17 (РНОКПП НОМЕР_13 , місце проживання: 74111, Херсонська область, с. Новопавлівка) до Договору оренди землі від 15 жовтня 2018 року;

додаткову угоду від 07 лютого 2025 року укладену між ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) ОСОБА_16 (РНОКПП НОМЕР_14 , місце проживання: 74111, Херсонська область, с. Новопавлівка) до Договору оренди землі від 24 жовтня 2018 року;

додаткову угоду від 07 лютого 2025 року укладену між ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) ОСОБА_16 (РНОКПП НОМЕР_14 , місце проживання: 74111, Херсонська область, с. Новопавлівка) до Договору оренди землі від 05 жовтня 2018 року;

додаткову угоду від 07 лютого 2025 року укладену між ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_15 , місце проживання: 74111, Херсонська область, с. Новопавлівка) до Договору оренди землі від 05 жовтня 2018 року;

додаткову угоду від 07 лютого 2025 року укладену між ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) ОСОБА_15 (РНОКПП НОМЕР_16 , місце проживання: 74111, Херсонська область, с. Новопавлівка) до Договору оренди землі від 05 жовтня 2018 року.

Скасувати рішення державного реєстратора Високопільської селищної ради Бериславського району Херсонської області Бордейчук Оксани Арутюнівни та поновити право оренди ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (інше речове право):

рішення про державну реєстрацію прав (внесення змін до договору оренди земельної ділянки) № 77336312 від 19.02.2025 року (кадастровий номер земельної ділянки: :05:028:0004);

рішення про державну реєстрацію прав (внесення змін до договору оренди земельної ділянки) № 77335838 від 19.02.2025 року (кадастровий номер земельної ділянки: :05:028:0044);

рішення про державну реєстрацію прав (внесення змін до договору оренди земельної ділянки) № 77336118 від 19.02.2025 року (кадастровий номер земельної ділянки: :04:007:0007);

рішення про державну реєстрацію прав (внесення змін до договору оренди земельної ділянки) № 77335277 від 19.02.2025 року (кадастровий номер земельної ділянки: :03:005:0001);

рішення про державну реєстрацію прав (внесення змін до договору оренди земельної ділянки) № 77335584 від 19.02.2025 року (кадастровий номер земельної ділянки: :05:028:0011);

рішення про державну реєстрацію прав (внесення змін до договору оренди земельної ділянки) № 77357134 від 19.02.2025 року (кадастровий номер земельної ділянки: :05:028:0009);

рішення про державну реєстрацію прав (внесення змін до договору оренди земельної ділянки) № 77334399 від 19.02.2025 року (кадастровий номер земельної ділянки: :05:028:0041);

рішення про державну реєстрацію прав (внесення змін до договору оренди земельної ділянки) № 77334743 від 19.02.2025 року (кадастровий номер земельної ділянки: :05:028:0008);

рішення про державну реєстрацію прав (внесення змін до договору оренди земельної ділянки) № 77336503 від 19.02.2025 року (кадастровий номер земельної ділянки: :04:007:0016);

рішення про державну реєстрацію прав (внесення змін до договору оренди земельної ділянки) № 77334996 від 19.02.2025 року (кадастровий номер земельної ділянки: :05:028:0010);

рішення про державну реєстрацію прав (внесення змін до договору оренди земельної ділянки) № 77488515 від 26.02.2025 року (кадастровий номер земельної ділянки: :04:007:0001);

рішення про державну реєстрацію прав (внесення змін до договору оренди земельної ділянки) № 77488184 від 26.02.2025 року (кадастровий номер земельної ділянки: :04:007:0003);

рішення про державну реєстрацію прав (внесення змін до договору оренди земельної ділянки) № 77490452 від 26.02.2025 року (кадастровий номер земельної ділянки: :04:006:0022);

рішення про державну реєстрацію прав (внесення змін до договору оренди земельної ділянки) № 77490171 від 26.02.2025 року (кадастровий номер земельної ділянки: :05:028:0023);

рішення про державну реєстрацію прав (внесення змін до договору оренди земельної ділянки) № 77490926 від 19.02.2025 року (кадастровий номер земельної ділянки: :05:028:0007);

рішення про державну реєстрацію прав (внесення змін до договору оренди земельної ділянки) № 77490717 від 26.02.2025 року (кадастровий номер земельної ділянки: :05:028:0006);

Скасувати рішення державного реєстратора Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області Розковенко Олександра Сергійовича та поновити право оренди ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (інше речове право):

рішення про державну реєстрацію прав (внесення змін до договору оренди земельної ділянки) № 76926461 від 31.01.2025 року (кадастровий номер земельної ділянки: :03:022:0015);

рішення про державну реєстрацію прав (внесення змін до договору оренди земельної ділянки) № 76926697 від 31.01.2025 року (кадастровий номер земельної ділянки: :05:024:0010).

В обґрунтування позову представник позивача зазначив такі доводи та обставини.

Позивач користується земельними ділянками на підставі Договору суборенди землі від 17 грудня 2018 року, укладеного з орендарем ОСОБА_2 , та належним чином зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав. На початку 2025 року між ОСОБА_2 та власниками земельних ділянок (відповідачами) були укладені додаткові угоди про зміну істотних умов первинних договорів оренди землі, зокрема щодо строків їх дії. Зазначені додаткові угоди були укладені без повідомлення Позивача та без урахування того, що земельні ділянки на той момент перебували у суборенді та фактичному користуванні Позивача, що підтверджується відповідними витягами з Державного реєстру речових прав.

На підставі цих додаткових угод державними реєстраторами Високопільської селищної ради та Милівської сільської ради були внесені зміни до записів про право оренди зазначених земельних ділянок. Реєстраційні дії, вчинені на підставі правочинів, які Позивач вважає недійсними, призвели до припинення та обмеження його права користування земельними ділянками, фактично позбавивши Позивача можливості здійснювати господарську діяльність, сплачувати орендну плату та виконувати зобов`язання за договором суборенди.

Позивач вказує, що оспорювані додаткові угоди укладені з порушенням норм земельного законодавства, вимог статей 203, 215, 651 Цивільного кодексу України, а також умов первинних договорів оренди, оскільки їх підписання відбулося без згоди суборендаря, права якого безпосередньо обмежуються зміною строків оренди. Окрім цього, додаткові угоди суперечать принципам добросовісності та розумності, а їх укладення мало на меті штучне припинення прав Позивача шляхом скорочення строків оренди та подальшої державної реєстрації припинення суборенди.

З огляду на наведені обставини Позивач вважає, що оспорювані додаткові угоди підлягають визнанню недійсними, а рішення державних реєстраторів скасуванню з поновленням його речового права на земельні ділянки, передані йому у суборенду за договором від 17 грудня 2018 року.

Відповідно до поданого відзиву відповідачка ОСОБА_2 заперечує проти задоволення позову та вважає позовні вимоги ТОВ «Родина ІР» необґрунтованими. У відзиві зазначено, що внесення змін до строків дії договорів оренди земельних ділянок відбулося не шляхом розірвання договорів оренди в односторонньому порядку, а шляхом укладення додаткових угод між орендарем та власниками земельних ділянок, предметом яких було саме внесення змін до умов договорів у частині строків їх дії. Відповідачка наголошує, що договори оренди не були припинені достроково чи розірвані, а діяли до моменту закінчення строку, на який їх укладено, що відповідає положенням пункту 32 договорів оренди та вимогам законодавства.

У відзиві також зазначено, що договори суборенди не містили обов`язку погоджувати з суборендарем зміну строків дії основних договорів оренди, а власники земельних ділянок не є сторонами договору суборенди і не пов`язані його умовами щодо обмеження розпорядження своїм майном. Наголошено, що внесення змін до договорів оренди перебуває у межах свободи договору, закріпленої у статтях 3, 6, 627 Цивільного кодексу України, а мотиви власників земельних ділянок щодо зміни строків оренди не впливають на дійсність укладених правочинів.

Крім того, відповідачка зазначає, що підстави, передбачені статтею 203 та 215 Цивільного кодексу України, які могли б свідчити про недійсність додаткових угод, у позові не наведені, тоді як оспорювані правочини укладені сторонами добровільно, відповідають їх реальному волевиявленню та спрямовані на реальне настання правових наслідків. Посилання Позивача на удаваність додаткових угод спростовані, оскільки такі угоди не приховують інших правовідносин, а укладення нових договорів оренди не є предметом чи наслідком оспорюваних правочинів.

Відповідачка також вказує, що припинення дії договору суборенди в частині окремих земельних ділянок з 01 березня 2025 року відбулося у зв`язку із закінченням строку дії основних договорів оренди, що відповідає частині другій статті 774 Цивільного кодексу України та умовам договору суборенди. Доводи Позивача щодо негативних наслідків зміни строків оренди відповідачка вважає недоведеними, зазначаючи, що перед укладенням додаткових угод було оглянуто всі земельні ділянки, складено акти обстеження, якими підтверджено, що ділянки не були засіяні, а тому збитків Позивачу не завдано.

Крім того, відповідачка посилається на невиконання ТОВ «Родина ІР» обов`язку зі сплати суборендної плати з моменту укладення договору суборенди у 2018 році, незважаючи на неодноразові усні звернення та направлення претензії. Також зазначено, що у травні 2025 року, після припинення прав Позивача на суборенду відповідних земельних ділянок, ТОВ «Родина ІР» самовільно здійснило засівання спірних земельних ділянок, що спричиняє негативні наслідки для відповідачки як орендаря перед власниками земельних ділянок.

На підставі викладеного відповідачка просить відмовити у задоволенні позову як необґрунтованого.

Із поданого спільного відзиву відповідачів ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вбачається, що вони заперечують проти задоволення позовних вимог ТОВ «Родина ІР» та вважають позов необґрунтованим. У відзиві зазначено, що між кожним із відповідачів та орендарем ОСОБА_2 діяли договори оренди земельних ділянок, укладені у 2018 році строком на 15 років. Відповідачі стверджують, що у зв`язку з істотними змінами умов життя, спричиненими збройною агресією та окупацією території громади, вони потребували повернення земельних ділянок для власного використання, що стало підставою їх ініціювання внесення змін до строку дії договорів оренди.

Як вбачається зі змісту відзиву, кожен із відповідачів попередньо звертався до ОСОБА_2 із письмовими пропозиціями внести зміни до відповідних договорів оренди в частині скорочення строку їх дії до 28 лютого 2025 року за умови, що земельні ділянки будуть вільними від посівів. Зазначені пропозиції були отримані орендарем особисто під підпис. Після спільного огляду кожної земельної ділянки та встановлення відсутності на них посівів, відповідачі та ОСОБА_2 підписали додаткові угоди до договорів оренди, зміст яких полягав виключно у зміні строку їх дії. Подальшу державну реєстрацію таких змін орендар забезпечила самостійно.

У відзиві наголошується, що відповідачі не є і ніколи не були сторонами договору суборенди, укладеного між ТОВ «Родина ІР» та ОСОБА_2 , не брали на себе жодних зобов`язань перед суборендарем та не надавали згоди на передання земельних ділянок у суборенду. Водночас, за твердженням відповідачів, орендар порушила положення статті 774 ЦК України, передавши майно в суборенду без згоди наймодавців, а тому договір суборенди є недійсним, не породжує юридичних наслідків і не може бути підставою для втручання у їхні договірні відносини. Відповідачі зазначають, що можливе порушення ОСОБА_2 умов суборендного договору не може створювати для них будь-яких обов`язків.

У відзиві також спростовано доводи Позивача щодо удаваності додаткових угод. Відповідачі вказують, що закон не встановлює вичерпного переліку підстав для внесення змін до договору оренди, а сторони є вільними в укладенні та зміні договору відповідно до статей 627628 ЦК України. Додаткові угоди, на їх думку, є дійсними, оскільки були укладені за взаємною згодою сторін і спрямовані на реальне настання правових наслідків - зміну строку дії договорів оренди. Зміст та ціль таких угод не свідчать про приховування будь-якого іншого правочину.

Заперечуючи проти тверджень Позивача про негативні наслідки для його господарської діяльності, відповідачі зазначають, що земельні ділянки на момент укладення додаткових угод були вільними від посівів, що підтверджується відповідними актами огляду, а тому жодних збитків чи порушень прав ТОВ «Родина ІР» не відбулося. Вони також вказують, що позовні вимоги, спрямовані на відновлення дії попередніх договорів оренди, фактично обмежують їх право власності, право на свободу договору та розпорядження своїм майном, гарантовані статтями 13, 319, 321 ЦК України та статтею 41 Конституції України.

Із поданого спільного відзиву ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 вбачається, що вони заперечують проти задоволення позовних вимог ТОВ «Родина ІР» та вважають позов безпідставним у частині вимог, заявлених щодо їхніх земельних ділянок та укладених ними додаткових угод.

Зі змісту відзиву вбачається, що кожен із зазначених відповідачів є власником земельної ділянки, переданої у 2018 році в оренду ОСОБА_2 строком на 15 років. На початку 2025 року, з огляду на суттєві життєві зміни, пов`язані з воєнним станом, окупацією частини території Херсонської області, набуттям статусу внутрішньо переміщених осіб, а також необхідністю використання земельних ділянок для власних потреб, кожен із відповідачів ініціював внесення змін до договорів оренди.

Відповідачі зазначають, що індивідуально звернулися до орендаря з письмовими пропозиціями змінити строк дії договорів оренди та встановити його до 28 лютого 2025 року за умови, що земельні ділянки будуть вільні від посівів. Зі змісту відзиву та доданих документів вбачається, що такі пропозиції були подані ОСОБА_2 особисто, отримані нею під підпис, після чого сторони спільно оглянули земельні ділянки й у кожному випадку зафіксували відсутність посівів актами обстеження.

Після підтвердження відсутності посівів, відповідачі та ОСОБА_2 підписали додаткові угоди № 1 до договорів оренди, зміст яких полягав у зміні строку дії договорів. Відповідачі наголошують, що жодного розірвання договорів оренди чи дострокового припинення в односторонньому порядку не відбувалося, а мало місце внесення змін за взаємною згодою сторін відповідно до статей 627, 628 та 651 ЦК України.

Разом з тим, з відзиву вбачається, що кожен із відповідачів не був обізнаний про укладення ОСОБА_2 договору суборенди із ТОВ «Родина ІР», не надавав згоди на передання земельних ділянок у суборенду та не мав інформації про існування таких правовідносин. Відповідачі посилаються на вимоги статті 774 ЦК України та зазначають, що договори оренди не містять умов, які б дозволяли орендарю передавати земельні ділянки в суборенду без згоди орендодавців. На їх думку, укладений ОСОБА_2 договір суборенди суперечить імперативним вимогам закону та не створює для них жодних обов`язків.

У своїх запереченнях відповідачі підкреслюють, що не були і не є сторонами договору суборенди, а тому не можуть нести відповідальність за можливе порушення Заїкіною умов цього договору перед суборендарем. З огляду на це, твердження Позивача про те, що зміна умов їхніх договорів оренди порушує умови суборенди, є, на їх думку, юридично помилковим та не може бути підставою для втручання у договірні відносини між орендодавцями та орендарем.

Відповідачі також заперечують проти тверджень Позивача про удаваність додаткових угод, зазначаючи, що закон не встановлює вичерпного переліку підстав для внесення змін до договору, а сторони є вільними у визначенні умов договору, що відповідає статтям 6, 627, 628 ЦК України. Вони вказують, що додаткові угоди були спрямовані виключно на зміну строку дії договорів оренди, відповідають внутрішній волі сторін та реалізовані відповідно до їх змісту, що виключає ознаки удаваного правочину в розумінні статті 235 ЦК України.

Щодо доводів Позивача про негативні наслідки для його господарської діяльності відповідачі зазначають, що всі земельні ділянки перед укладенням додаткових угод були перевірені й виявлені вільними від посівів, а тому внесення змін до договорів оренди не спричинило можливих збитків або порушень прав ТОВ «Родина ІР». Вони стверджують, що Позивач не навів конкретних фактів чи доказів таких наслідків, а сам характер суборендних відносин передбачає ризик їх припинення у зв`язку зі зміною або припиненням основних договорів оренди.

Окремо відповідачі зазначають, що позовні вимоги ТОВ «Родина ІР» спрямовані на обмеження їхніх прав як власників земельних ділянок, зокрема права на вільне розпорядження майном, права укладати та припиняти договірні відносини, що гарантується статтями 13, 319, 321 та 627 ЦК України і статтею 41 Конституції України. На їхню думку, задоволення позову призвело б до фактичного примусу власників земельних ділянок підтримувати договірні відносини, які вони бажали припинити, що не допускається положеннями цивільного законодавства.

Із поданого спільного відзиву відповідачів ОСОБА_16 , ОСОБА_4 , ОСОБА_17 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_5 вбачається, що вони заперечують проти задоволення позовних вимог ТОВ «Родина ІР» та вважають позов необґрунтованим у частині вимог, заявлених щодо їхніх земельних ділянок та укладених ними додаткових угод до договорів оренди землі.

Усі зазначені відповідачі вказують, що є власниками відповідних земельних ділянок, переданих у 2018 році в оренду ОСОБА_2 строком на 15 років.

На початку 2025 року кожен із відповідачів ініціював внесення змін до укладених із ОСОБА_2 договорів оренди, пропонуючи змінити строк їх дії до 28 лютого 2025 року. Такі пропозиції були надані орендарю особисто, отримані нею під підпис, після чого кожна з земельних ділянок була сумісно обстежена та визнана вільною від посівів, що зафіксовано відповідними актами.

За результатами досягнутих домовленостей між відповідачами та ОСОБА_2 були укладені додаткові угоди щодо зміни строків дії договорів оренди. Відповідачі вказують, що діяли в межах свободи договору, а зміни до договорів внесені за взаємною згодою сторін відповідно до статей 627, 628 та 651 ЦК України.

Всі відповідачі послідовно зазначають, що не були обізнані про передачу орендованих земельних ділянок у суборенду ТОВ «Родина ІР», не надавали на це жодної згоди та не знали про існування договору суборенди.

Відповідачі посилаються на вимоги статті 774 ЦК України та зазначають, що договори оренди не містять положень про можливість передання земельних ділянок у суборенду без згоди орендодавця. На їхню думку, договір суборенди, укладений ОСОБА_2 із ТОВ «Родина ІР», суперечить вимогам закону і не створює жодних правових наслідків для власників земельних ділянок, які не є стороною такого договору.

У зв`язку з цим відповідачі вважають, що на них не може покладатись відповідальність за можливе порушення ОСОБА_2 договору суборенди, а обставини, пов`язані з суборендою, не можуть бути підставою для втручання у їхні правовідносини з орендарем та не мають значення для дійсності укладених ними додаткових угод до договорів оренди.

Відповідачі заперечують доводи ТОВ «Родина ІР» щодо удаваності додаткових угод, вказуючи, що закон не встановлює вичерпний перелік підстав для внесення змін до договорів. Вони наголошують, що сторони є вільними у визначенні умов договору та мають право змінювати їх на власний розсуд, якщо така згода досягнута обома сторонами.

На думку відповідачів, внесення змін до строків дії договорів обумовлене їх особистими обставинами та необхідністю використання земельних ділянок для власних потреб, що не порушує вимог законодавства. Укладені додаткові угоди були реалізовані відповідно до їх змісту та спрямовані на досягнення реальної мети зміни строків дії договорів оренди.

Відповідачі вказують, що відсутні ознаки правочину, вчиненого для приховання іншого правочину, а тому підстав для визнання додаткових угод удаваними немає.

На думку відповідачів, позивач не довів наявності будь-яких негативних наслідків унаслідок укладення додаткових угод. Вони вказують, що всі земельні ділянки були перевірені і підтверджено відсутність посівів, тому укладення додаткових угод не спричинило можливих втрат для суборендаря.

Відповідачі також наголошують, що позивач як суб`єкт господарювання здійснює діяльність на власний ризик та повинен був передбачити можливі наслідки укладення договору суборенди без погодження із власниками земельних ділянок.

Відповідачі вважають безпідставними посилання позивача на зловживання правом з їхнього боку, зазначаючи, що вони діяли в межах своїх прав як власників земельних ділянок, а всі зміни до договорів оренди було внесено за згодою сторін та без порушення закону.

Оскільки вони не перебували у договірних правовідносинах із ТОВ «Родина ІР», не брали на себе зобов`язань перед ним і не надавали згоди на передачу земельних ділянок у суборенду, жодних зловживань з їхнього боку не відбулося.

У відповіді на відзиви представник позивачів зазначив, що вважає доводи відповідачів необґрунтованими, непослідовними та такими, що спростовуються матеріалами справи, об`єктивними доказами та нормами чинного законодавства.

Передусім, позивач зазначає, що між ним та ОСОБА_2 у 2018 році укладено договір суборенди земельних ділянок строком на 15 років, тобто до грудня 2033 року. Усі 58 земельних ділянок були фактично передані та прийняті за актом, а позивач з цього часу безперервно здійснював господарську діяльність, ніс витрати на обробіток землі, сівбу, збирання врожаю та інші агротехнічні заходи. Протягом шести років відповідачі отримували орендну плату, що підтверджується відповідними платіжними документами. Жодного разу вони не висловлювали заперечень щодо особи користувача земель або умов суборенди, що свідчить про їх повну обізнаність із суборендними відносинами та відсутність будь-яких спорів упродовж тривалого часу.

Зміст спірних додаткових угод, підписаних ОСОБА_2 та відповідачами, не відповідає жодній логічній або юридичній меті. Підставою для зміни строків оренди вказано «особисті причини», однак такої підстави не передбачено ні Земельним кодексом України, ні Законом України «Про оренду землі», ні цивільним законодавством. Така підстава не впливає на строк дії договору і не може бути законним обґрунтуванням внесення змін до істотної умови договору оренди. Отже, вказані правочини суперечать статті 203 Цивільного кодексу України, оскільки їх зміст не відповідає вимогам закону.

Позивач наголошує, що укладені додаткові угоди не мають жодного економічного інтересу для сторін, адже зміна строку оренди з багаторічного на короткостроковий фактично позбавляє орендаря і суборендаря стабільності та передбачуваності господарської діяльності. Водночас, одразу після укладення цих угод за заявами ОСОБА_2 до державного реєстратора було подано 18 заяв про реєстрацію нових договорів оренди земельних ділянок зі СТОВ «НАДІЯ». Цей юридичний факт є прямим підтвердженням того, що спірні додаткові угоди укладалися не з метою зміни умов існуючих правовідносин, а з метою створення штучної підстави для припинення суборенди позивача та перереєстрації земель на іншу юридичну особу, пов`язану з ОСОБА_2 .

Такий спосіб дій свідчить про удаваний характер спірних правочинів відповідно до статті 235 Цивільного кодексу України, оскільки їх формальний зміст приховує іншу фактичну мету - припинення суборендних відносин. Додаткові угоди, укладені з такою метою, не відображають реальної волі сторін, а тому є недійсними за статтями 215 та 235 Цивільного кодексу України.

Аргументи відповідачів про відсутність порушення прав позивача є неспроможними, адже саме зміна строку договору складала юридичну підставу для автоматичного припинення суборенди згідно зі статтею 8 Закону України «Про оренду землі». Тобто підписання відповідачами додаткових угод безпосередньо спрямоване на позбавлення позивача права користування земельними ділянками, що становить значну і безпосередню шкоду його господарській діяльності.

З урахуванням викладеного позивач обґрунтовано зазначає, що відповідачі діяли недобросовісно, всупереч вимогам статті 13 Цивільного кодексу України, зловживаючи своїми правами з метою завдання шкоди іншій стороні. Укладення додаткових угод за відсутності реальної потреби, подання заяв про реєстрацію нових договорів оренди та одночасне приховування від позивача інформації про такі дії є послідовним ланцюгом поведінки, спрямованим на незаконне припинення прав позивача.

Сукупність доказів, наданих позивачем, включаючи договори, акти приймання-передачі, витяги з державних реєстрів, платіжні документи та інформаційні довідки, переконливо підтверджує, що спірні додаткові угоди є удаваними правочинами, які укладено всупереч закону та з метою порушення прав позивача. Наслідком укладення таких угод стало б позбавлення позивача можливості користуватися земельними ділянками до 2033 року, що суперечить принципам добросовісності, розумності та справедливості, а також порушує його законні очікування, сформовані на підставі договору суборенди.

У зв`язку з цим позивач вважає, що всі правові та фактичні підстави підтверджують необхідність визнання спірних додаткових угод недійсними, а доводи відповідачів не спростовують жодного з наведених аргументів.

Ухвалою суду від 03 березня 2025 року вказаний позов було забезпечено.

Ухвалою суду від 29 травня 2025 року провадження у справі було зупинено, а ухвалою суду від 05 листопада 2025 року його було відновлено за для вирішення питання про затвердження мирових угод.

05 листопада 2025 року до суду надійшла мирова угода, укладена 29 жовтня 2025 року між ТОВ «РОДИНА ІР» та ОСОБА_12 , відповідно до якої сторони, з метою врегулювання спору у даній справі, погодили збереження орендних правовідносин щодо земельної ділянки кадастровий номер :05:028:0044, площею 5,0601 га, що перебувала у суборенді Позивача з 17 грудня 2018 року. Сторони підтвердили фактичне користування Позивачем зазначеною земельною ділянкою та домовилися протягом одного місяця з моменту набрання законної сили ухвалою суду про затвердження мирової угоди укласти новий договір оренди землі строком не менше семи років із встановленням орендної плати в розмірі не менше 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Угода також передбачає обов`язок Відповідача передати земельну ділянку у строкове платне користування Позивачу, а у разі ухилення право Позивача звернутися до суду з вимогою про примусове укладення договору та стягнення збитків. Сторони засвідчили відповідність умов мирової угоди їх реальному волевиявленню, відсутність порушення прав третіх осіб та погодилися, що ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути пред`явлена до примусового виконання у випадку її невиконання.

Відповідно до заяви представника ТОВ РОДИНА ІР» Пономаренка І.В. про затвердження мирової угоди останній просить затвердити вказану мирову угоду, закрити провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_12 , а саме: визнання недійсною додаткової угоди від 13 січня 2025 року укладену між ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; Документ сформований в системі «Електронний суд» 18.11.2025 11 РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Договору оренди землі від 05 жовтня 2018 року; скасування рішення про державну реєстрацію прав (внесення змін до договору оренди земельної ділянки) № 77335838 від 19.02.2025 року (кадастровий номер земельної ділянки: :05:028:0044).

Також у вказаній заяві зазначено, що між ТОВ «РОДИНА ІР» та відповідачем ОСОБА_12 досягнуто згоди щодо врегулювання спору у добровільному порядку шляхом підписання письмової мирової угоди, зміст якої є зрозумілим, відповідає їх реальному волевиявленню та не порушує прав інших учасників справи. У заяві підкреслено, що сторони погодили фактичне користування Позивачем земельною ділянкою кадастровий номер :05:028:0044 з 17 грудня 2018 року, а також необхідність збереження орендних правовідносин між сторонами шляхом укладення нового договору оренди землі на строк не менше семи років із орендною платою не менше 10 % від нормативної грошової оцінки ділянки. Заявник також звернув увагу суду на те, що укладення мирової угоди відбулося добровільно, у межах чинного законодавства, з усвідомленням сторонами правових наслідків її підписання та подальшого затвердження судом. Відтак, заявник зазначає про необхідність затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_12 , оскільки спір у цій частині врегульовано сторонами шляхом взаємних поступок, що відповідає завданню цивільного судочинства та принципу диспозитивності.

Від ОСОБА_12 надійшла заява про затвердження мирової угоди. У поданій заяві він просить суд прийняти заяву та долучити її до матеріалів справи. Також він просить затвердити мирову угоду, укладену між ТОВ «Родина ІР» та ним, та закрити провадження у справі в частині позовних вимог, заявлених до нього, а саме щодо вимог про визнання недійсною додаткової угоди від 13 січня 2025 року та щодо скасування рішення державного реєстратора № 77335838 від 19 лютого 2025 року. Також він просить викласти ухвалу про затвердження мирової угоди відповідно до вимог статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» та провести судове засідання щодо розгляду заяви про затвердження мирової угоди без його участі.

У своїй заяві ОСОБА_12 зазначає, що між ним та позивачем досягнуто взаємних домовленостей та укладено мирову угоду. Він вказує, що позивач використовував належну йому земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, виконував умови договору суборенди та сплачував орендну плату. Відповідач підкреслює, що збереження орендних відносин між сторонами відповідає їх спільним інтересам. Також він зазначає, що умови мирової угоди є для нього зрозумілими, укладена угода підписана ним добровільно, без будь-якого примусу, та він повністю обізнаний із правовими наслідками її укладення і виконання.

05 листопада 2025 року до суду також надійшли мирові угоди, укладені між ТОВ «РОДИНА ІР» та відповідачами ОСОБА_16 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:006:0022, ОСОБА_16 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:028:0023, ОСОБА_11 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:028:0004, ОСОБА_6 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:007:0016, відповідно до умов яких сторони з метою врегулювання спору у даній справі погодили збереження та впорядкування орендних правовідносин щодо зазначених земельних ділянок, підтвердили фактичне користування ними позивачем, визначили порядок та строки укладення нових договорів оренди землі на визначений строк із встановленням орендної плати у погодженому сторонами розмірі, а також узгодили інші істотні умови користування земельними ділянками.

Із змісту вказаних мирових угод вбачається, що між позивачем та наведеними відповідачами досягнуто домовленостей щодо передання відповідних земельних ділянок у строкове платне користування позивачу, визначено обов`язок відповідачів укласти з позивачем нові договори оренди землі на умовах, передбачених мировими угодами, та передбачено право позивача у разі ухилення відповідачів від виконання своїх зобов`язань звернутися до суду із вимогами про примусове укладення договорів та відшкодування завданих збитків. Сторони також погодили, що ухвала суду про затвердження відповідних мирових угод може бути пред`явлена до примусового виконання у разі їх невиконання.

До суду надійшли аналогічні за змістом заяви представника позивача ТОВ «РОДИНА ІР» про затвердження мирових угод, укладених з відповідачами ОСОБА_16 (щодо обох земельних ділянок), ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , в яких він просить затвердити відповідні мирові угоди, закрити провадження у справі в частині позовних вимог, заявлених до цих відповідачів щодо відповідних земельних ділянок та оспорюваних додаткових угод і рішень державних реєстраторів, зазначає, що умови мирових угод є зрозумілими, відповідають реальному волевиявленню сторін, не порушують прав інших учасників справи, укладені добровільно, без примусу, з повним усвідомленням сторонами правових наслідків їх укладення та затвердження судом.

Від відповідачів ОСОБА_16 (щодо кожної із земельних ділянок), ОСОБА_11 та ОСОБА_6 до суду надійшли письмові заяви про затвердження укладених мирових угод, у яких вони підтверджують факт досягнення взаємних домовленостей з позивачем, зазначають, що позивач належним чином використовував земельні ділянки за їх цільовим призначенням, сплачував орендну плату, що збереження орендних правовідносин відповідає спільним інтересам сторін, а умови мирових угод є для них зрозумілими, прийнятними, укладені добровільно, без будь-якого примусу, з повним усвідомленням правових наслідків їх підписання та затвердження судом. У поданих заявах відповідачі просять суд затвердити мирові угоди та закрити провадження у справі в частині позовних вимог, заявлених до них, а питання про затвердження мирових угод, за їхнім клопотанням, розглянути за їх відсутності.

Таким чином, з поданих до суду мирових угод та заяв сторін вбачається, що між позивачем та відповідачами ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 досягнуто домовленостей щодо врегулювання спору у даній справі в частині позовних вимог, заявлених до них, шляхом взаємних поступок та збереження орендних правовідносин на узгоджених умовах, що узгоджується із засадами диспозитивності цивільного судочинства, передбаченими статтями 13, 49 ЦПК України, та сприяє остаточному врегулюванню спору між сторонами без ухвалення рішення по суті позовних вимог у відповідній частині.

20 листопада 2025 року від ОСОБА_2 надійшли заперечення щодо неможливості затвердження мирових угод в яких вона зазначила, що заперечує проти затвердження мирових угод, укладених між ТОВ «Родина ІР» та відповідачами ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_16 , і просить суд відмовити у їх затвердженні. Вона зазначає, що ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 29 травня 2025 року провадження у справі № 650/1432/25 було зупинено на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України до набрання законної сили рішенням у справі № 650/1243/25 за її позовом до ТОВ «Родина ІР» про розірвання договору суборенди землі, а підстави для зупинення провадження на момент постановлення ухвали від 05 листопада 2025 року усунуті не були. На думку відповідачки, відновлення провадження виключно з мотивів подання до суду мирових угод є передчасним та таким, що не узгоджується з вимогами статті 251 ЦПК України.

ОСОБА_2 зазначає, що їй не пропонували укладати мирові угоди, вона не є їх стороною, у зв`язку із чим вважає, що затвердження таких мирових угод без її участі порушить її права як відповідача у справі, а також права третіх осіб, зокрема СТОВ «Надія». Вона вказує, що подані мирові угоди до суду були ініційовані та подані ТОВ «Родина ІР» одноособово, без спільних заяв з боку власників земельних ділянок, а тому без отримання чітких письмових підтверджень від ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_16 про те, що вони належним чином ознайомилися зі змістом документів, розуміли їх правові наслідки та не були введені в оману, затвердження таких угод є неприйнятним. При цьому вона посилається на усне спілкування з ОСОБА_16 , який, за її твердженням, повідомив, що не усвідомлював, що підписує мирову угоду, а лише документ про відсутність претензій, що, на думку ОСОБА_2 , свідчить про можливе введення осіб в оману представниками ТОВ «Родина ІР».

Відповідачка наголошує, що предметом спору у даній справі є визнання недійсними додаткових угод до договорів оренди землі, укладених між нею як орендарем та відповідачами 2-16 як власниками земельних ділянок, а також скасування відповідних рішень про державну реєстрацію прав. На її переконання, якщо й могла бути укладена мирова угода, яка врегульовувала б спір у даній справі, то така угода мала б бути укладена за участю усіх учасників спірних додаткових угод - між нею, власниками земельних ділянок та ТОВ «Родина ІР» - і стосуватися саме врегулювання прав та обов`язків сторін щодо строків та умов дії договорів оренди. Натомість подані до суду мирові угоди укладені виключно між ТОВ «Родина ІР» та окремими власниками земельних ділянок, без участі ОСОБА_2 , не містять умов щодо визнання недійсними або припинення спірних додаткових угод і фактично не спрямовані на врегулювання заявленого у справі спору щодо дійсності цих правочинів.

ОСОБА_2 звертає увагу, що за змістом поданих мирових угод між ТОВ «Родина ІР» та ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_16 сторони погоджують створення нових орендних правовідносин, зобов`язання укласти у майбутньому договори оренди земельних ділянок, визначають обов`язок власників передати земельні ділянки в строкове платне користування позивачу та право ТОВ «Родина ІР» у разі невиконання цих умов звернутися до суду з вимогою про примусове укладення договорів оренди та стягнення збитків. На думку відповідачки, таким чином подані мирові угоди не регулюють існуючий спір про дійсність додаткових угод, а спрямовані на встановлення нових орендних правовідносин, які не є предметом цього позову і не існували раніше, що виходить за межі компетенції суду у цій справі.

Вона посилається на частину першу статті 207 ЦПК України та пункт 53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі № 185/8179/22, згідно з якими мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін у справі, не порушуючи прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. На її думку, у даному випадку мирова угода не стосується її прав як сторони спору, укладена без її участі та не врегульовує питання дійсності оспорюваних додаткових угод, а тому не відповідає вказаним вимогам.

Окремо ОСОБА_2 зазначає, що в тексті поданих мирових угод міститься формулювання про «збереження договірних орендних відносин між позивачем та відповідачем», тоді як між ТОВ «Родина ІР» та ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_16 до цього часу не існувало жодних договірних відносин оренди, відповідні договори оренди між ними не укладалися. На її думку, зазначення у мирових угодах фактичних обставин, які не відповідають дійсності, свідчить про спробу за допомогою суду легалізувати неіснуючі раніше правовідносини, що також унеможливлює затвердження таких угод.

Крім того, відповідачка вказує, що затвердження поданих мирових угод призведе до порушення прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб, зокрема СТОВ «Надія», з яким ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_16 уклали договори оренди земельних ділянок, які є чинними та не розірваними. Вона посилається, зокрема, на доводи самого позивача у відповіді на відзив, де зазначено, що ОСОБА_2 у лютому 2025 року зверталася до державного реєстратора з метою державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок зі СТОВ «Надія», на підтвердження чого надано відповідь на адвокатський запит щодо подання 18 примірників договорів оренди. На думку ОСОБА_2 , за таких обставин ТОВ «Родина ІР» та окремі відповідачі, укладаючи та подаючи до суду мирові угоди, не мали права виходити за межі предмета спору та втручатися у чинні договірні відносини власників із СТОВ «Надія», оскільки це прямо заборонено частиною першою статті 207 ЦПК України.

Вона також зауважує, що за відсутності потреби у затвердженні мирових угод ТОВ «Родина ІР» могло б у разі досягнення домовленостей з власниками земельних ділянок укласти з ними звичайні договори оренди і звернутися до суду із заявою про закриття провадження в частині позовних вимог, що стосуються таких власників. На її думку, звернення саме з мировими угодами та спроби їх затвердження свідчать про бажання позивача використати процесуальні механізми цивільного судочинства для «обходу» прав третіх осіб та забезпечення собі примусової можливості укладення договорів оренди, а також про те, що позивач фактично визнає неоднозначність своєї правової позиції у цьому спорі та допускає можливість відмови у задоволенні позову.

З урахуванням наведеного ОСОБА_2 вважає, що подані мирові угоди не відповідають вимогам статті 207 ЦПК України, не врегульовують спір у даній справі, порушують права та охоронювані законом інтереси як її, так і СТОВ «Надія», укладені без участі усіх сторін спірних правовідносин, у зв`язку з чим просить суд відмовити у затвердженні мирових угод, підписаних між ТОВ «Родина ІР» та ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_16

01 грудня 2025 року від представника позивача ОСОБА_18 надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він зазначив, що у даній цивільній справі має місце процесуальна співучасть, однак відповідно до приписів статей 48, 49, 50 ЦПК України кожен позивач і кожен відповідач щодо другої сторони діє у процесі самостійно, користується рівними процесуальними правами та, зокрема, має право на примирення. На думку представника позивача, це означає, що позивач та окремі відповідачі вправі врегулювати спір шляхом укладення мирових угод, які припиняють розгляд справи саме щодо цих відповідачів, незалежно від подальшого розгляду спору щодо інших співвідповідачів.

Посилаючись на частину сьому статті 49 та статтю 207 ЦПК України, представник позивача вказав, що сторони можуть примиритися на будь-якій стадії судового процесу, результат домовленості може бути оформлений мировою угодою, а мирова угода може виходити за межі предмета спору за умови, що вона не порушує прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Метою подання позову у даній справі позивач вбачає відновлення свого права як суборендаря на користування спірними земельними ділянками, на яких він здійснював товарне сільськогосподарське виробництво. У зв`язку з цим представник позивача наголосив, що погоджені у тексті мирових угод наміри сторін щодо подальшого укладення договорів оренди земельних ділянок між позивачем та окремими відповідачами не виходять за межі предмета спору, а є способом заміни первісних спірних зобов`язань новими зобов`язаннями з тією ж метою - забезпечення подальшого законного користування позивачем відповідними земельними ділянками.

У поясненнях представник позивача вказав, що твердження відповідача ОСОБА_2 про те, що мирова угода нібито може бути укладена виключно за участю всіх сторін спірних додаткових угод, тобто між нею, усіма відповідачами 2-16 та ТОВ «Родина ІР», суперечать приписам статей 49, 50 ЦПК України, оскільки процесуальна співучасть не позбавляє кожного із співвідповідачів права діяти самостійно, у тому числі примирятися з позивачем на узгоджених умовах.

Щодо доводів ОСОБА_2 про порушення мировими угодами прав та інтересів третіх осіб, зокрема СТОВ «Надія», представник позивача звернув увагу суду на суперечливість та недобросовісність позиції самої ОСОБА_2 . Так, у відзиві на позов вона зазначала про відсутність діючих договорів оренди між нею та власниками земельних ділянок, тоді як у подальших поясненнях посилається на існування договорів оренди земельних ділянок зі СТОВ «Надія». На думку позивача, така зміна позиції свідчить про недобросовісну поведінку відповідача та суперечить загальним засадам цивільного законодавства, визначеним пунктом 6 статті 3 ЦК України, а також доктрині заборони суперечливої поведінки (принцип естоппель), на яку звертав увагу Верховний Суд у своїй практиці.

Окремо представник позивача зазначив, що навіть у разі визнання поданих ОСОБА_2 копій договорів оренди зі СТОВ «Надія» такими, що фактично підписані, ці договори не підтверджують набуття СТОВ «Надія» права оренди спірних земельних ділянок, оскільки відповідно до статті 6 Закону України «Про оренду землі», статті 4 та частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право оренди земельної ділянки виникає лише з моменту його державної реєстрації у Державному реєстрі прав, а відомості про такі права відсутні. За наведених обставин зазначені договори оренди є неукладеними та не можуть розглядатися як такі, що створюють перешкоди для укладення та затвердження мирових угод між позивачем та відповідачами, а також для подальшого укладення договорів оренди між ними.

Посилаючись на викладені норми закону та наведені обставини, представник позивача просив суд прийняти подані додаткові пояснення, врахувати викладені в них доводи при вирішенні питання про затвердження мирових угод та дійти висновку про відсутність правових підстав для відмови у їх затвердженні.

01 грудня 2025 року у даній справі було проведено судове засідання та суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення в частині вирішення питання про затвердження мирових угод.

Разом з цим, 03 грудня 2025 року, тобто під час стадії ухвалення судового рішення до суду від ОСОБА_16 надійшли письмові заперечення в яких він зазначив, що жодної мирової угоди з ТОВ «Родина ІР» не підписував, був введений в оману представниками товариства під час підписання іншого документа, зміст якого йому не було роз`яснено, примірник документа йому не надавався, а копію підписаного документа відповідач отримати не може до теперішнього часу. Також у запереченнях відповідач вказав, що вважає дії представників ТОВ «Родина ІР» обманними та такими, що мають ознаки примусу до укладення нового договору оренди, у зв`язку з чим просить суд не затверджувати мирову угоду, оскільки вона суперечить його волі.

Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що після укладення двох мирових угод 29 жовтня 2025 року та їх подання до суду 05 листопада 2025 року, відповідач ОСОБА_16 01 грудня 2025 року звернувся до суду із заявами про затвердження мирових угод. Разом з тим, 03 грудня 2025 року ним подано до суду письмові заперечення датовані 28 листопада 2025 року, у яких він зазначив, що жодної мирової угоди з ТОВ «Родина ІР» не підписував та був введений в оману під час підписання іншого документа. Вказані обставини свідчать про необхідність з`ясування дійсної волі відповідача ОСОБА_16 щодо укладення відповідних мирових угод, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне та доцільне повернутися до з`ясування цих обставин відповідно до статті 244 ЦПК України.

При цьому розгляд справи слід провести в частині встановлення дійсної волі відповідача ОСОБА_16 щодо укладення мирової угоди, перевірки обставин її підписання, а також з`ясування наявності чи відсутності ознак введення його в оману або примусу.

На підставі викладеного, керуючись вищезазначеними положеннями ЦПК України, суд

постановив:

Повернутися до з`ясування обставин у даній цивільній справі.

Призначити судове засідання для з`ясування обставин підписання мирової угоди відповідачем ОСОБА_16 , перевірки доводів щодо можливого введення його в оману та наявності чи відсутності примусу до укладення мирової угоди.

Викликати у судове засідання відповідача ОСОБА_16 та представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Родина ІР», яке відбудеться 12 грудня 2025 року о 10.00 год.

Роз`яснити учасникам справи, що розгляд у вказаному випадку здійснюється виключно в межах з`ясування обставин, що потребують додаткової перевірки, відповідно до частини другої статті 244 ЦПК України.

Ухвала суду не може бути оскаржена та набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено 05 грудня 2025 року.

Суддя: ________________ О.О. Сікора