ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

розглянула у письмовому провадженні без виклику учасників цивільну справу за апеляційною скаргою адвокатки Ульянової Юлії Анатоліївни, представниці ОСОБА_1 , на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 грудня 2024 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного тексту ухвали не зазначені) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

у с т а н о в и в :

Ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів передано на розгляд Приморському районному суду м. Одеси.

В апеляційній скарзі адвокатка Ульянова Ю.А., представниця ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу судді суду першої інстанції, а справу направити за територіальною підсудністю до Автозаводського районного суду м.Кременчука.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги стверджується, що рішення суду є необґрунтованим, оскільки суд першої інстанції залишив поза увагою ч.1 ст.30 ЦПК України, де прямо вказано, що позови, які виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Позов заявлено з підстав порушення відповідачкою обов`язку утримувати належне їй на праві спільної власності нерухоме майно, яке знаходиться в Автозаводському районі м.Кременчука, отже при вирішення питання підсудності спору, підлягають застосуванню правила виключної підсудності, передбачені ч.1 ст.30 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з таких підстав:

Відповідно п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Як убачається з матеріалів справи, у грудні 2024 року адвокатка Ульянова Ю.А., представниця ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів, просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно збережені кошти в розмірі 190714,75 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками нерухомого майна, а саме: приміщення вбудованого магазину промислових товарів по АДРЕСА_1 ; будівель та споруд промбази, розташованої по АДРЕСА_2 ; незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_3 ; приміщення вбудованого магазину промислових товарів по АДРЕСА_4 .

З моменту набуття права часткової власності на вказане майно відповідачка повністю усунулася від його утримання, а весь тягар оплати витрат на утримання та збереження цього майна як ніс, так продовжує нести виключно позивач.

Рішенням Автозаводського районного суду від 29 червня 2022 року в справі №524/2035/21 було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на утримання спільного майна в сумі в сумі 390 267,51 грн та судові витрати в сумі 2 633,94 грн. та з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на утримання спільного майна в сумі 136 520,18 грн, а також судові витрати в сумі 2 633,94 грн. Період, за який судом стягнуті відповідні суми на утримання спільного майна по квітень 2020 року. Вказане рішення суду набрало законної сили 28 травня 2024 року після його перегляду апеляційним судом.

За період з березня 2020 року по листопад 2024 року позивачем було сплачено наступні житлово-комунальні послуги:

частина приміщення вбудованого магазину промислових товарів по АДРЕСА_1 (магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 »): КП «Кременчукводоканал» - 2 093,46 грн; податок на нерухоме майно ГУ ДПС у Полтавській області за період з 2018 по 2023 рік 2 005,09 грн; управління багатоквартирним будником ТОВ «Житлорембудсервіс» 29 040,58 грн; послуги з охорони майна в нежитлових приміщеннях 259 221,64 грн; послуги з цілодобового спостерігання та обслуговування системи пожежної сигналізації на об`єктах магазин «Нико Макс» вул. Шевченка, 25/9 та магазин «Золото плюс» за адресою АДРЕСА_1 - 12960 грн.

Частина приміщення вбудованого магазину промислових товарів по АДРЕСА_4 (магазин «Ніко-Макс»): водопостачання та водовідведення КП «Кременчукводоканал» - 3088,68 грн; податок на нерухоме майно за період з 2018 по 2023 роки - 3561,22 грн; управління багатоквартирним будником ТОВ «Керуюча компанія «Будсервсіс» - 14783,27 грн; послуги з охорони майна в нежитлових приміщеннях ТОВ «Явір-2000 Кременчук» - 20250,00 грн; орендна плата за землю вул. Шевченка, буд. 25/9 10137,34 грн.

Частина будівель та споруд продбази розташованої по АДРЕСА_2 : податок на нерухоме майно за період з 2018 по 2023 роки - 6288,23 грн; послуги з охорони майна в житлових приміщеннях ТОВ «Явір-2000» - 18000,00 грн.

Зазначав, що загальна сума коштів, сплачених позивачем за період з березня 2020 грудень 2024 року, становить 381 429,51 грн. Половина від вказаної суми в розмірі 190 714,75 грн має бути стягнута з відповідачки.

Постановляючи ухвалу про направлення справи №524/15177/24 до Приморського районного суду м. Одеси, суддя суду першої інстанції виходив з того, що відповідачка у справі зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , що відноситься до Приморського району м. Одеси.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Згідно із ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна» згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 вказано: «за визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука «з приводу» означає «у зв`язку з чим-небудь», тому словосполучення «з приводу нерухомого майна» треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майном або певними діями, пов`язаними з цим майном».

У пункті 7.22 вказаної постанови зазначено, що, аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Отже, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язанні із нерухомим майном.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 прохає стягнути кошти з відповідача, які були витрачені ним на утримання спільного майна, розташованого на території Автозаводського району м.Кременчука.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають розгляду за правилами виключної підсудності - за місцем знаходження нерухомого майна, яке розташоване за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 , та відноситься до територіальної юрисдикції Автозаводського районного суду м.Кременчука.

З урахуванням наведеного, ухвала судді суду першої інстанції від 09 грудня 2024 року підлягає скасуванню, а матеріали справи поверненню за територіальною підсудністю до Автозаводського районного суду м.Кременчука.

Керуючись ст.367, п.5 ч.1 ст.374, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвокатки Ульянової Юлії Анатоліївни, представниці ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 грудня 2024 року скасувати, справу №524/15177/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів, повернути до Автозаводського районного суду м. Кременчука для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 05 березня 2025 року

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов