Справа № 352/3230/24
Провадження № 2/352/3/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Кузьменка С.В.,

за участю

секретаря судового засідання Пастух М.М.,

представника Відповідача Гарбар Ю.О.,

розглянувши у відкритому судового засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

І. Рух провадження та процесуальні рішення

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02 січня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» (далі Позивач) до ОСОБА_1 (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 36 520 гривень та розгляд справи призначено на 30 січня 2025 року.

30 січня 2025 року розгляд справи відкладено на 18 лютого 2025 року в зв`язку із клопотанням представника Відповідача.

18 лютого 2025 року в судове засідання з`явився представник Відповідач.

Представник Позивача одночасно із позовною заявою подав клопотання про проведення судового засідання без їхньої участі.

ІІ. Стислий виклад позиції сторін

Позивач зазначає, що 22 квітня 2021 року Відповідач за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомлення рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті URL:https://miloan.ua/ ТОВ «Мілоан» Відповідач подав заяву на отримання кредиту №101954034. Відповідач прийняв умови та правила кредитного договору №101954034 від 4/22/2021 року, які розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан», внаслідок введення одноразового ідентифікатора, який направило ТОВ «Мілоан» Відповідачу електронним повідомленням (SMS).

На підставі платіжного доручення ТОВ «Мілоан» перерахувало Відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 8000 гривень.

29 липня 2021 року згідно умов договору відступлення прав вимоги №05Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №101954034 від 22 квітня 2021 року на користь Позивача, а останній набув права вимоги до Відповідача.

Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед Позивачем є обґрунтованою та становить 36 520 гривень, із яких:

-8000 гривень заборгованість за тілом кредиту;

-27 000 гривень заборгованість за відсотками;

-1520 гривень заборгованість за комісією.

Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором №101954034 від 22 квітня 2021 року.

Тому, у відповідності до статей 509,525,526,530,610,612,1049,1054 Цивільного кодексу України, Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь:

?заборгованість за кредитним договором №101954034 від 22 квітня 2021 року в розмірі 36 520 гривень;

?понесені судові витрати: судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 гривень.

Представник Відповідача подав до суду 28 січня 2025 року відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не погоджується із позовними вимогами, вважає їх безпідставними та непоґрунтованими:

-термін повернення кредиту та процентів за користування кредитом 07 травня 2021 року, тобто строк дії кредиту закінчився 07 травня 2021 року, а тому нарахування Позивачем заборгованості по відсоткам після закінчення строку дії договору є необґрунтованим;

-Позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки кредит виданий 11 березня 2021 року, а тому у позові слід відмовити;

-відповідно до норм частини п`ятої статті восьмої Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%, а відповідно до договору він становить 2.5%;

-Відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , а тому відповідно до пункту 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти за користування кредитом не нараховуються військовослужбовцям, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період;

- в межах обсягу доказів наданих Позивачем щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу до суду надано тільки договір про надання правової правничої допомоги.

06 лютого 2025 року представник Позивача надіслав до суду відповідь на відзив в якому зазначає, щоб задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з огляду на наступне:

-Заборгованість за відсотками становить 27 000 гривень ( відповідно до п. 1.5.2 договору нараховано 3 000 гривень + відповідно до п. 1.6 договору нараховано 24 000 гривень);

-Строк кредитування пролонгувався та максимально міг бути продовженим на 60 днів (до 06 липня 2021 року), а тому проценти за користування кредитом слід нараховувати за 15 днів ( строк початкового кредитування) + 60 днів (продовження строку кредитування на стандартних умовах);

-Строк позовної давності не пропущено, оскільки з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє на теперішній час;

-Представником Відповідача не надано до суду копію військового квитка , як на підставу застосування до нього Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей».

ІІІ. Докази, досліджені судом

1.Договір про споживчий кредит №101954034 від 22 квітня 2021 року, відповідно до якого між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем укладений споживчий кредит на суму 8000 гривень строком на 15 днів, термін повернення кредиту 07 травня 2021 року. Проценти за користування кредитом становлять 3000 гривень, які нараховуються за ставкою 2.5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та стандартною (базовою) ставкою 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

2.Додаток 1 до договору про споживчий кредит №101954034 від 22 квітня 2021 року, відповідно до якого розрахована сума до сплати 07 травня 2021 року за користування кредитом: за тілом кредиту 8000 гривень, проценти за користування кредитом 3000 гривень та комісія за надання кредиту 1520 гривень, загальна сума 12520 гривень.

3.Додаток 2 до договору про споживчий кредит №101954034 від 22 квітня 2021 року паспорт споживчого кредиту №101954034, відповідно до якого сума кредиту становить 8000 гривень терміном на 15 днів, переказ на картковий рахунок, процентна ставка 2.50 % за кожен день користування кредиту в межах строку кредитування.

4.Анкета-заява на кредит №101954034, дата створення 22 квітня 2021 року, відповідно до якої містяться персональні дані Відповідача та інформація щодо кредиту.

5.Платіжне доручення №26978218 від 22 квітня 2021 року, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» переказав Відповідачу кредитні кошти у сумі 8 000 гривень за договором №101954034.

6.Договір відступлення прав вимоги №05Т від 29 липня 2021 року та додатки до договору №2,№4,№6, відповідно до яких ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №101954034 від 22 квітня 2021 року на користь Позивача, а останній набув права вимоги до Відповідача.

7.Розрахунок заборгованості за договором про споживчий кредит №101954034, відповідно до якого за період з 22 квітня 2021 року по 06 липня 2021 року заборгованість по тілу кредиту складає 8000 гривень, заборгованість по відсотках 27 000 гривень, комісія 1520 гривень, загальний борг 36 520 гривень.

8.Витяг з додатку до договору факторингу №05Т від 29 липня 2021 року, відповідно до якого залишок боргу на момент відступлення прав вимоги становить Відповідача становить 36 520 гривень, з яких 8000 гривень тіло кредиту, 27000 гривень проценти за користування кредитом, 1520 гривень - комісія за надання кредиту. Витяг сформований 09 грудня 2024 року.

9.Платіжні інструкції №1188,1465,1430, 1450, відповідно до яких Позивач переказав на рахунок ТОВ «Мілоан» кошти як плата за договором відступлення права вимоги №05Т від 29 липня 2021 року.

10.Довідка №1477/1/1921-Д, відповідно до якої Відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 24 лютого 2022 року по теперішній час.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом

В ході судового розгляду встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем укладено споживчий договір №101954034 від 22 квітня 2021 року, відповідно до якого Відповідачу надано кредит на суму 8000 гривень строком на 15 дні, термін повернення кредиту 07 травня 2021 року. Проценти за користування кредитом становлять 3000 гривень, які нараховуються за ставкою 2.5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та стандартною (базовою) ставкою 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт ІІІ.1 Рішення).

Підписання договору відбулось із застосуванням одноразового ідентифікатора, скерованого на номер телефону Відповідача.

22 квітня 2021 року ТОВ «Мілоан» перевело на рахунок Відповідача кошти в сумі 8000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням ( пункт ІІІ.5 Рішення).

Позивач набув право вимоги на підставі укладеного договору відступлення права вимоги, що підтверджується договором, актом приймання-передачі та реєстром боржників (пункт ІІІ.6 Рішення).

Відповідач з 24 лютого 2022 року до цього часу перебуває на військовій службі.

На час розгляду справи Відповідачем не надано доказів погашення зазначеної простроченої заборгованості.

Представник Відповідача не погоджується із позовними вимогами, вважає їх безпідставними та непоґрунтованими.

V. Висновки суду

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 629 цього Кодексу Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит), позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено в ході розгляду справи, Відповідачем не виконано умови укладеного Договору та не повернуто Позивачеві отримані кошти.

Факт отримання коштів підтверджується договором та розрахунком заборгованості за договором.

Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

щодо розміру заборгованості за процентами

Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4528/16 ( пункти 81-85) що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Суд бере до уваги вищевказані висновки Верховного Суду та вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватись на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку дії договору.

Відповідно до умов договору ( пункті ІІІ.1 Рішення), його укладено на 15 днів.

Розмір відсотків за Договором становить 2.5 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним.

Таким чином, нарахування відсотків за користування кредитом в цій справі становить має становити 8000 х 2.5% х 15= 3000 гривень.

Таким чином, в частині стягнення заборгованості за процентами позовні вимоги підлягають задоволенню в частині 3000 гривень, а не 24 000 гривень, як просить Позивач.

щодо комісії

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Великої Палати від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.

Суд враховує вказані висновки Верховного Суду, в зв`язку із чим вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією.

щодо строків позовної давності

Відповідно до частини шостої статті 261 Цивільного кодексу України, за кредитним договором перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Договір укладений 22 квітня 2021 року строком на 15 днів. Перебіг позовної давності почався із 08 травня 2021 року та строк його закінчення 08 травня 2024 року.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжується.

Відповідно до пункту 19 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки позовної давності продовжуються на строк його дії.

Воєнний стан неодноразово продовжувався та є чинним на момент розгляду справи на території України.

Таким чином, перебіг позовної давності по даному кредитному договору не закінчився, в зв`язку із чим доводи Відповідача щодо застосування строку позовної давності та відмови на цій підставі в задоволенні позову Судом відхиляються.

щодо списання процентів за користування кредитом відповідно до пункту 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей»

Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

З наданої представником відповідача копії довідки №1477/1/1921-Д суд встановив, що Відповідач перебуває на військовій службі з 24 лютого 2022 року.

Строк дії кредитного договору, в межах якого нараховані відсотки за користування кредитом, закінчився 07 травня 2021 року.

Таким чином, відсутні підстави для застосування до укладеного Відповідачем кредитного договору вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у частині не нарахування відсотків за користування кредитом за весь час служби.

щодо денного розміру денної процентної ставки

Представник Відповідача у відзиві посилається на приписи статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» в частині законодавчої заборони встановлення денної процентної ставки вище 1%.

Так, згідно з частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» (у чинній редакції) максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Проте, суд звертає увагу на те, що статтю 8 цього Закону доповнено частиною п`ятою відповідного змісту згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року. Договір про споживчий кредит укладено 22 квітня 2021 році, тобто на час укладення Договору і визначення у ньому денних процентних ставок на рівні 2,5% (пільгова) та 5,0 % (базова) відповідного обмеження законодавчо не було передбачено.

У відповідності до статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається.

Представник Відповідача не погодився із відсотками у розмірі 27000 гривень, які значно перевищують суму тіла кредиту.

Відповідно, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами в розмірі 3000 гривень.

VI. Щодо судового збору

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 гривень.

Позов задоволено в сумі 11 000 гривень, що становить 30.12 % від суми заявлених вимог.

30.12 % від суми сплаченого судового збору становить 729 гривень 64 копійки.

Таким чином, з Відповідача на користь Позивача мають бути стягнуті судові витрати, які складаються із судового збору, в сумі 729 гривень 64 копійки.

VI. Щодо витрат на професійну правову допомогу

Пунктом 1 частини третьої статті 133 Цивільно процесуального кодексу України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи представником Позивача було надано:

?Договір про надання правничої допомоги між Позивачем та адвокатом Стародуб Іриною Володимирівною, відповідно до якого адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту прав Позивача;

?Додаткова угода до цього Договору, відповідно до якої адвокат зобов`язується здійснювати представництво та захист інтересів Позивача у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з Відповідача;

?Акт приймання-передачі наданих послуг, згідно якого Позивачеві надані послуги: складання позовної заяви -3 години ( 1 година -1000 гривень);

Правовий аналіз обставин спірних правовідносин 1,5 години ( 1 година -1500 гривень);

Формування додатків до позовної заяви 1 година ( 1 година - 750 гривень).

Загальна вартість наданих послуг складає 6000 (шість тисяч) гривень;

?Детальний опис робіт, виконаних адвокатом Стародуб І.В.

Відповідно до частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Представником Відповідача у відзиві надано заперечення щодо розміри суми на правову допомогу та на обґрунтування зазначено, що Позивач подав до суду додано тільки договір про надання правової допомоги.

Суд встановив, що заявлені витрати пов`язані із розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, поведінку сторін під час розгляду справи та вважає, що заявлені витрати підлягають стягненню в повному обсязі, а також до позовної заяви додано договір про надання правової допомоги, додаткова угода до договору про надання правової допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг та детальний опис виконаних робіт адвокатом.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 Цивільно процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, витрати Позивача на правничу допомогу підлягають відшкодуванню Відповідачем в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 133, 141, 258, 259, 265, 268, 280-282, 284 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити частково в позові товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за відсотками в сумі 24 000 гривень та заборгованості за комісійними винагородами в сумі 1520 гривень.

В іншій частині позов товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс » до ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» прострочену заборгованість за договором кредит №101954034 від 22 квітня 2021 року у розмірі 11000 (одинадцять тисяч) гривень в тому числі:

?прострочену заборгованість за тілом кредиту в сумі 8000 (вісім тисяч) гривень;

?прострочену заборгованість за відсотками в сумі 3000 (три тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» судові витрати у виді судового збору в розмірі 729 (сімсот двадцять дев`ять) гривень 64 (шістдесят чотири) копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 ( шість тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

ПОЗИВАЧ: товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», місцезнаходження: місто Київ, вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, будинок 8, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42649746.

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

У відповідності до статті 244 ЦПК України рішення проголошено 24 лютого 2025 року.

Суддя Сергій КУЗЬМЕНКО