ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
05 грудня 2025 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

В провадженні Новокодацького районного суду м. Дніпра знаходилася вищевказана цивільна справа.
Рішенням Новокодацького районного суду м.Дніпра від 19 травня 2025 року у задоволенні позовних вимог за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовлено (а.с. 113-120).

Додатковим рішення Новокодацького районного суду м.Дніпра від 10 липня 2025 року заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Іваненкової Н.М. про стягнення витрат на правову допомогу у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені та документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді витрат на правову допомогу в розмірі 19 000 грн (а.с.155-157).

Не погодившись із рішеннями суду першої інстанції, ОСОБА_3 через свого представника адвоката Ангелова Ю.В. у серпні 2025 року подав апеляційну скаргу як на рішення Новокодацького районного суду м.Дніпра від 19 травня 2025 року, так і на додаткове рішення Новокодацького районного суду м.Дніпра від 10 липня 2025 року (а.с.166-169).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Ангелов Ю.В. залишено без задоволення.

Рішення Новокодацького районного суду м.Дніпра від 19 травня 2025 року та додаткове рішення Новокодацького районного суду м.Дніпра від 10 липня 2025 року залишено без змін (а.с.225-232).

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Іваненкову Н.М. подала в порядку ст. 141, 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення, обґрунтовуючи це тим, що, переглядаючи рішення суду першої інстанції та залишаючи його без змін, апеляційний суд не вирішив питання про розподіл судових витрат у вигляді витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката, яку отримала відповідач ОСОБА_1 в процесі апеляційного провадження та про що нею заявлялось у відзиві на апеляційну скаргу, поданому 02 жовтня 2025 року в системі Електронний суд, з наданням письмових доказів понесення нею витрат на правову допомогу у загальному розмірі 11 500 грн. Заявник просила стягнути з позивача ОСОБА_2 на її користь витрати, пов`язані з розглядом справи в апеляційній інстанції у розмірі 10 500 грн.

Позивачем ОСОБА_2 письмові заперечення до апеляційного суду не подавались.

Перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат і надані заявником документи, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Колегією суддів встановлено, що у відзиві на апеляційну скаргу, поданому 02 жовтня 2025 року, адвокатом Іваненковою Н.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , відповідача у справі, заявлялось про те, що остання понесла витрати на правову допомогу в апеляційній інстанції, у розмірі 10 500 грн (а.с.202-207).

В підтвердження повноважень та визначення розміру судових витрат та суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката суду надані до зазначеного відзиву договір про надання правничої допомоги № 21а від 19 вересня 2025 року у копії, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Іваненковою Н.М., квитанція до прибуткового касового ордеру №8 від 19 вересня 2025 року у підтвердження сплати ОСОБА_1 на виконання вимог договору 10 000 грн та ордер на надання правничої допомоги адвокатом Іваненковою К.О. у Дніпровському апеляційному суд ОСОБА_1 на підставі договору про надання правничої допомоги № 21а від 19 вересня 2025 року (а.с.209-211).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно п.п.1, 4 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Колегією суддів з договору про надання правничої допомоги встановлено, що п.3.1 встановлено розмір гонорару виконавця за надання правничої допомогу у 10000 грн та за вихід до кожного судового засідання 1500 грн зі сплатою коштів в день такого виходу.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовував аналогічні критерії ст. 133,137 ЦПК України. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата ВС у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

У додатковій постанові від 07 липня 2021 року у справі №910/12876/19 ВП ВС підтвердила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має права втручатися в ці правовідносини.

Колегією суддів встановлено, що адвокатом Іваненковою Н.М., що діяла в інтересах ОСОБА_1 в апеляційній інстанції, доведено надання правничих послуг відповідачеві у справі, а розмір гонорару адвоката та вартість взяття участі адвокатом в судовому засіданні один раз встановлений умова договору про надання правничої допомоги.

На виконання умов договору відповідачем Фесенко К.О. сплачений гонорар адвоката у 10 000 грн, що є фактичними її витратами на правову допомогу, понесеними при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2 апеляційною інстанцією, як і підтверджено протоколом судового засідання взяття особистої участі адвокатом Іваненковою Н.М. в судовому засіданні, призначеному на 05 листопада 2025 року, що за умовами договору має вартість у 1500 грн.

Колегія суддів доходить висновку, що витрати відповідача Фесенко К.О., які вона понесла при розгляді справи апеляційною інстанцією, є співмірними з наданими послугами та повністю підтвердженими, як фактично понесені, що узгоджується з матеріалами справи.

Позивачем такі витрати не спростовувались як при розгляді апеляційної скарги, так і при розгляді заяви про ухвалення додаткової постанови, заперечення не подавалось та не було заявлено про зменшення витрат на надання позивачеві правничої допомоги адвокатом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, понесених нею в Дніпровському апеляційному суді на суму 11 500 грн, що на переконання колегії суддів буде співмірним, пропорційним та розумним в цілях покладення його на позивача, враховуючи залишення без задоволення апеляційної скарги позивача та відмову у задоволенні позову судом першої інстанції, в розумінні ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 133-141, 270 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Іваненкової Наталії Миколаївни у цивільній справі № 205/15294/24 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати на правничу допомогу у розмірі 11 500 грн.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст додаткової постанови складено 08 грудня 2025 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П.Красвітна