УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 355/530/15-ц

провадження № 61-14898ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Чуйком Ярославом Володимировичем, наухвалу Київського апеляційного суду від 13 листопада 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сегмент-Агро» до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сегмент-Агро» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Баришівського районного суду Київської області від 09 квітня 2015 року,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Сегмент-Агро» звернулося до суду із заявою, у якій просило скасувати ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 09 квітня 2015 року про затвердження мирової у цій справі. Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Сегмент-Агро» про розірвання договору купівлі продажу частки в статутному капіталі товариства та стягнення коштів в повному обсязі.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 18 січня 2023 року заяву задоволено. Скасовано ухвалу від 09 квітня 2015 року Баришівського районного суду Київської області про затвердження мирової угоди у справі.

29 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 18 січня 2023 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 листопада 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що апеляційна скарга подана після спливу більш як одного року з дня виготовлення повного тексту ухвали, а також враховуючи відсутність передбачених пунктами 1 і 2 частини другої статті 358 ЦПК України виняткових обставин.

27 листопада 2025 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 листопада 2025 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що Баришівським районним судом Київської області задоволено заяву про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами та зазначено, що дана ухвала не оскаржується. Висновком ВРП від 27 серпня 2025 року № 1803/2дп/15-25 зазначено, що судом допущено порушення, оскільки зазначено, що відповідна ухвала суду не оскаржується. З матеріалами цивільної справи заявниця ознайомилась лише 17 жовтня 2025 року, коли особисто звернулася до суду після висновку ВРП. Того ж дня їй було надано ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 18 січня 2023 року. Оскільки тільки 17 жовтня 2025 року їй було надано матеріали судової справи для ознайомлення, відповідно скаржник отримала ухвалу та можливість її оскарження. Строк на оскарження до апеляційного суду необхідно рахувати з 18 жовтня 2025 року, після того, як їй стали відомі усі обставини справи, а також можливості оскарження ухвали суду, про що повідомлено у рішенні ВРП від 27 серпня 2025 року № 1803/2дп/15-25.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

У частині першій статті 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили (частина друга статті 358 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2023 року в справі № 301/2320/15-ц зазначено, що «з огляду на імперативний характер частини другої статті 358 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) та присічність річного строку, визначеного вказаною процесуальною нормою, який поновленню не підлягає, суд позбавлений за таких обставин можливості оцінювати поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому у суду апеляційної інстанції були відсутні правові підстави для з`ясування поважності причин пропуску, поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою вказаної особи, поданою після спливу річного строку з дня постановлення оскаржуваного рішення».

Сплив річного строку з дня складення повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку. У цьому аспекті дослідженню підлягають дві умови, передбачені частиною другою статті 358 ЦПК України, а саме: а) чи подано апеляційну скаргу особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; б) чи пропущено строк на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 квітня 2021 року в справі № 186/972/18, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 грудня 2023 року в справі № 200/13452/18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі № 490/9587/18 (провадження № 14-29цс24) зазначено, що особа, не повідомлена про розгляд справи (пункт 1 частини другої статті 358 ЦПК України), - це особа, яку не сповістили про наявність судового провадження і яка, відповідно, не знала/не могла знати про розгляд справи.

Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 повідомлялась про розгляд судом першої інстанції справи за заявою ТОВ «Сегмент-Агро» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Баришівського районного суду Київської області від 09 квітня 2015 року, що підтверджується розпискою від 12 січня 2023 року, вчиненою ОСОБА_1 особисто, про засідання призначене на 18 січня 2023 року (т. 2 а. с. 118). Представник ОСОБА_1 - адвокат Ліщишин І. В. брав участь у судовому засіданні, що підтверджується протоколом судового засідання від 18 січня 2023 року (т. 2 а. с. 123-126). Повноваження Ліщишина І. В. на представництво інтересів ОСОБА_1 підтверджуються наявним в матеріалах справи ордером на надання правничої (правової) допомоги (т. 2 а. с. 89). Судом першої інстанції оскаржувану ухвалу було направлено 03 лютого 2023 року на поштову адресу та додатково на електронну адресу ОСОБА_1 та її представника Ліщишина І. В., яку доставлено 03 лютого 2025 року (т. 3 а. с. 8-10). Крім того, згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 18 січня 2025 року надіслано судом до Реєстру 26 січня 2023 року, зареєстровано 30 січня 2023 року, забезпечено надання загального доступу 03 лютого 2023 року. 18 липня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Терес О. В. ознайомилась з матеріалами справи (т. 3 а. с. 188).

Встановивши, що ОСОБА_1 була повідомлена про розгляд справи за заявою ТОВ «Сегмент-Агро» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Баришівського районного суду Київської області від 09 квітня 2015 року, її представник брав участь у її розгляді та судовому засіданні 18 січня 2023 року, в якому постановлено оскаржувану ухвалу, доказів на підтвердження обставин непереборної сили заявником не подано, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі частини другої статті 358 ЦПК України.

Касаційний суд акцентує увагу, що згідно з частиною другою статті 358 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Тому доводи касаційної скарги заявника, які по суті могли б бути оцінені судом як поважні причини пропуску відповідного строку, не є підставами поновлення строку на апеляційне оскарження після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 листопада 2025 року у справі № 355/530/15-ц.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко